У ПОПЕРЕДНІХ СЕРІЯХ
Оце дивлюся на тебе і на все це.
Там, де живу я, все інакше.
Я попрошу тебе взяти відпустку.
Він утік з-під мого носа.
Це все владнається, я сам простежу.
Ми з вами могли б дійти до розуміння?
А я запропоную дещо взамін.
Без плану. Без даних. Без розвідки.
Інспектор Ейнслі Лоубір, поліція Лондона.
Тут хтось є?
Щось не так, місіс Фішер?
Рісе, зайчику.
Схоже, я попрошу тебе відвезти мене до лікаря.
-Дзвонити Бертону? -Ні.
Не хочу їх лякати.
Упевнена, все гаразд. Просто їдьмо. Тільки ти і я.
Усе добре, котику. Обіцяю.
Я поговорю з ними, як приїдемо.
Мій фургон на дорозі.
Боюся, мені потрібна твоя допомога, Рісе.
Я…
Щось я, схоже…
Я знову осліпла.
ПЕРИФЕРІЯ
Треба ж. Схоже, ваше життя несподівано змінилося
за минулий тиждень, юна леді.
Так, мем.
І що тепер? У вас є план?
Чи ви збираєтеся відбивати удари в міру надходження,
в надії на краще?
От я знаю, що хотіла б робити я, Беатріс.
Я б хотіла трохи пройтися,
-подихати повітрям. -Так, мем.
Зрозумійте правильно, містере Зубов,
ви обрали украй гнітючу схему декору приміщення.
Що ж, інспекторе. Хочете перейти в сад?
Я б хотіла піти звідси.
І забрати цих трьох гостей із собою,
щоб ми договорили з ними на природі, як то кажуть.
Ходімо?
Не хочу виявити неповагу,
але мені було б значно легше, якби Вілф міг піти з нами.
Як це мило.
Ви вже завели собі тут друга.
Зробіть ласку, містере Недертон,
ходімо з нами.
НЕВІДКЛАДНА ДОПОМОГА, КЛЕНТОН ЯКІСНА ДОПОМОГА ДЛЯ ОКРУГУ
Вибач, що вриваємося без попередження, Ді-Ді.
Завжди рада, Елло. Хай і без попередження.
-Рісе, допоможеш її посадити? -Так. Сюди.
-Ось так. -Дякую.
Отже, на що скаржитеся?
Можна я почекаю надворі?
-Звісно, котику. -Так.
Рісе, скажи Ліз, хай іде на обід.
Звичайно.
То як почуваєтеся?
Ти ж ніби мав бути на лікарняному, Томмі.
Так. Але зрозумів, що не розглянув докази, які я зібрав.
Під час інциденту на мосту.
Хочу переконатися, що правильно вніс їх у каталог.
І які ж це докази?
Зброя, що була в старого.
А точніше?
У нього був Ґлок, якщо не помиляюся,
і ця інша штука. Схожа на ліхтарик.
Штука, кажеш?
Вона часом не нагадувала прибамбас?
Після того, як мене збив позашляховик, щось здали як докази?
Ти про невидимий позашляховик?
-Що ви робите? -Дзвоню Ді-Ді, хай забере тебе…
Тобі в бік в'їхала машина, Томмі.
Сильно.
Ти маєш лежати в темній кімнаті,
з льодом на лобі й холодним пивом у руці.
Відповідайте на питання, Ґледіс, і я так і зроблю.
Обіцяю.
Як докази нічого не здавали, крім твого розтрощеного авто.
Ні Ґлоків. Ні штук.
Ні старого, власне.
Лише ти і твоя побита машина, Томмі.
А тепер їдь додому,
доки я не подзвонила шерифу Джекмену,
щоб він сказав тобі те саме, але менш приязно.
Що це таке?
Учбова база поліції Лондона. Ми звемо її Зоопарком.
Чому?
Сюди приходять гратися тварини.
Повністю захищена від потенційного спостереження чи втручання з боку РІ.
Або й клептархів.
Ви двоє й Беатріс чудово проведете час.
Ви долізете до…
Як думаєш, Беатріс, скільки поверхів вони здолають?
Спробуймо вісім.
Ти сьогодні амбіційна, так?
Гаразд, згода.
Восьмого поверху.
На відміну від міс Фішер, ви не звикли до цих тіл.
Ці вправи вас підготують.
Якого біса?
Тут тестують наших коїд-поліцейських.
Вважайте їх чимось на кшталт того, у що, на її думку, грала ваша сестра.
Симуляція, як ви кажете.
Ідіть за Беатріс. Вона все пояснить.
Можна мені з ними?
Не цього разу, люба.
Для тебе я маю інший тест.
Сядемо?
Усе досить просто.
Ідемо з поверху на поверх, убиваючи чи знешкоджуючи все,
до виходу на дах.
І що буде там?
-Сюрприз. -Який?
Сюрприз за визначенням — несподіване явище.
Визначення «несподіваного» дати?
Зрозумійте правильно, мем, але ви… людина?
Чому ви питаєте?
Схоже, вас не дуже турбують потенційні тілесні травми.
Дуже люб'язно, що питаєте, молодший капрале.
Скажімо так: я особлива.
Хвилюйтеся за себе в цій пригоді.
За мене хвилюватимуся я.
-Зброю дадуть? -Лише те, що зможете забрати самі.
Ходімо?
-У тебе нічне бачення, друже. -Як?
Язик до піднебіння. Як гаптика.
Що ж, не так і погано.
-Ви добре рахуєте? -Краще за всіх у класі.
Скільки було нападників?
-Шестеро. -На наступному поверсі буде 12.
Через один — 18 і так далі.
-Нагорі буде 48? -Якщо ви туди дійдете.
Що за істоти?
Базові коїди, серія 24А.
Модифіковані для цього завдання.
Що таке коїда?
Робот. Двоногий.
Очі людські.
Лише для правдоподібності.
Швидкість, інтенсивність, насильство дії. Девіз вашого загону, як не помиляюся.
І?
Було б добре додати швидкості, панове.
Більшість стажерів зараз уже зачищають третій поверх.
Так, Ґледіс.
А ось і довбана штука.
ВХІДНИЙ ВИКЛИК ШЕРИФ ДЖЕКМЕН
Шерифе?
Томмі, ти де?
Я…
Що б ти не робив, кидай усе. Їдь сюди, до Корбелла Пікетта.
Я ж на лікарняному, сер.
Був. Я щойно його скасував.
Воруши дупою. У нас тут проблема.
-Допоможеш її вирішити. -Зрозумів.
Боже. Я поранився. Я сильно поранився.
Агов?
Допоможіть. Я дуже поранився.
Ви як?
Дзвони Томмі.
Ді-Ді, що відбувається?
-Я не можу відповісти… -Томмі, візьми слухавку.
Залиште повідомлення.
Ось так. Так.
Ось так.
Ну от. Ось так. Так.
Та щоб тобі.
Виродок.
Рісе?
Тут є ще хтось?
Що відбувається?
Що коїться? Скажи мені, Ді-Ді, що тут таке?
Заспокой її, інакше пристрелю обох.
Спокійно. Я поруч.
Де Ріс? Чому він не відповідає?
Він просто…
вийшов надвір.
Сядьте. Ви обидві.
Собі на руки.
Це він, так?
-Хто? -Чоловік із моста.
Не хочу здатися грубим, мем. Але ви маєте закрити свого рота.
І не відкривати.
Ти помітила?
Вона взяла зразки нашого довбаного ДНК.
А як іще їй знати, що ми ті, за кого себе видаємо?
А ми можемо провернути те саме.
І на нас би стуканули.
Я ще не зустрічалася зі старшим офіцером поліції.
Досить неординарна особа.
Усі вони такі, на жаль.
Є й…
Сам?
Так, сер?
Отримай доступ до точки зору перифералі.
Хочу знати, про що вони говорять.
Боюся, не можу, містере Зубов. Точніше, не хочу.
Що-що ти сказала?
Інспектор знатиме, якщо ми таке спробуємо.
Як, напевно, знає і те, що в нас зараз іде ця небажана розмова.
Він попросив те, що я думаю?
Розумні на нашому місці вже пакували б речі.
І втекли б.
Якщо втечемо, все було марно.
Ми втратимо доступ до зрізу. І дівчини, і того, що в ній.
Не впевнений, що заради цього варто вмирати, люба.
А я не впевнена, чи зможу змиритися з тим, що втекла.
А ти?
Ти тверезо мислиш, Оссіане?
Так. Тверезо, трясця.
Що ж, міс Фішер,
Тітоньки викрили цікаву інформацію.
Тітоньки?
Поліцейські алгоритми з сортування даних.
Зайняті бджілки, гудуть собі.
Думаю, ви радо дізнаєтеся, що ваш друг, містер Пенске,
не втратив ніг і руку в моїй часовій лінії.
Але це означає, що…
Що РІ, певно, відкрив цей зріз
мінімум на десять років раніше, ніж усі ви припускаєте.
Тому в двох наших часових лініях
уже є значні розбіжності,
серед яких найбільшу тривогу викликає Джекпот.
Схоже, він відбувається у вашому світі в пришвидшеному темпі.
Я припускаю, що РІ стимулює цей процес навмисно.
З якою метою?
Відповідь на це знає лише Шеріз Нуланд.
Війна в Техасі.
Вихід із США. У вас це було?
Так. І містер Пенске, і ваш брат воювали в цій війні.
Але технологію гаптики, імплантовану в них,
у моєму часі розвинули аж за кілька десятиріч,
тож вони воювали звичайними солдатами.
І Коннер не постраждав?
Він пережив війну неушкодженим.
А от ваш брат — ні.
Його що, поранили?
Убили.
Ти казав, такі деталі неможливо знайти.
І він мав рацію, здебільшого.
Але Тітоньки мають доступ до архівів, недоступних для широкого загалу.
А що було зі мною?
Дані стають уривчастими
після початку Джекпоту. Але, схоже, ви одружилися,
мали двох дітей.
Із ким одружилася?
Із шерифом Томасом Константином.
Я вийшла за Томмі?
Так. Змушує замислитися про етикет,
скажіть?
Чи треба вітати?
Звісно, Тітоньки розказали мені про Флінн Фішер, якої вже не існує.
Але про вас, моя люба,
я майже нічого не знаю.
Це для мене незвично.
У вас були співбесіди з метою працевлаштування?
Лише в «Красі навіки».
Але це була не співбесіда. А просто тест на наркотики.
Але ви його пройшли?
Звісно.
Прекрасно.
Я хочу сказати ось що:
давайте вважати цю зустріч чимось подібним.
Коли знайомишся з кимось ближче.
Я поставлю кілька питань.
Спробуйте відповідати якомога швидше, не думаючи.
Зможете?
Багатьом людям це важко. Бої на ножах.
Можете сміятися, але онлайн є навчальні відео, як це робити.
Різати чи встромляти,
артерії чи органи, всяке таке.
Але мій досвід підказує,
що головне — швидкість.
Найбільше дірок за найкоротший час.
Усе просто.
Якщо так подумати,
це протилежність того, чого вчили вас.
Що, мабуть, доволі важко перебороти.
Не кажучи про інші перепони, усе це про «не вбий».
Я б сказав, у вас є максимум один хороший удар,
перш ніж я зроблю у вас більше дірок, ніж у… Як їх там…
Яка різниця між ситом і друшляком? Це одне й те саме?
Це просто казка, чорт забирай.
Я ж казав, брате. Я переїжджаю сюди. Назавжди.
А де ж сюрприз?
Модуль тренування не завершиться, доки з нас трьох не лишиться один.
Сюрприз.
-Найбільший страх? -Смерть мами.
-Найбільша сила? -Я не вмію здаватися.
Слабкість?
Те саме.
Якби повернути час назад, і нічого цього не було б, згодилися б?
Ні.
Якби я могла знищити зв'язок між нашими світами,
ви б сказали мені це зробити?
-Ні. -Чому?
Ви надто довго про це думали. Завмерли. Так буває.
А можна розпитати вас?
Як ви щойно мене?
Я дозволю три питання, як джин.
Чого ви боїтеся найбільше?
Минулого.
Того, звідки я?
Саме так.
На два відповіла. Залишилося одне.
У вас правда є така сила?
Знищити наш зв'язок?
Вибачте, я надто багато обіцяла.
Схоже, ваш брат із другом уже закінчили,
тому я попрощаюся, і нехай вам щастить.
Запевняю: під час наступного візиту ви будете активніші.
Мала,
ти просто неймовірна.
Бляха, оце так!
Завжди так почуваєшся після виходу?
Кажу тобі, я з нею одружуся.
-Із ким? -З тією жінкою-роботом.
Навіть не прочитаю.
Що?
Ріс повіз маму в невідкладну допомогу. Просить приїхати.
Чорт. Дай хвилинку.
Та будь мужиком, Бертоне! Треба їхати!
Агов?
Шерифе?
Маю на увазі, я хочу когось убити.
Хочу зробити це власними руками…
А цей що тут робить, трясця?
Зброю в кобуру, синку.
Ти спізнився, вона вже не допоможе.
Що сталося?
Пам'ятаєш того в'язня, якого ти загубив?
Він з'явився тут і вбив Мері Пікетт.
Викрав їхню машину.
Містер Пікетт дуже цим засмучений, сам розумієш.
Слухай сюди. Їдь додому до Фішерів,
арештуй Бертона.
Заодно захопи і його меншу сестру.
А до чого тут Фішери?
Я ще з'ясовую всі деталі, Томмі,
але як тобі така перша чернетка?
Бертон і його дружки-вояки вирішили торгувати наркотиками.
Перейшли дорогу кому не слід.
І той найняв кілера, щоб прибрати їх із дороги.
Ти тримав того кілера під вартою, Томмі.
Але загубив його,
і він приїхав сюди, додому до Пікеттів,
хотів украсти машину й нарешті втекти.
А в процесі жорстоко вбив Мері Пікетт.
Як тобі таке, шибайголово?
Наче ви щойно, бляха, це вигадали.
Так буває, коли розказуєш історію. Вигадуєш усяке.
Як робив ти останні десять років.
Вдавав, що не знаєш, як тут усе працює.
Розказував собі казочку,
щоб почуватися лицарем Круглого столу, трясця,
але весь цей час ти працюєш на мене.
Тобто ти працюєш на Корбелла Пікетта.
Повір мені, синку,
буде легше казати собі правду.
На те, щоб залишатися сліпим постійно, йде страшенно багато сил.
А зараз вали по Бертонову душу.
Корбелл хоче поставити йому кілька запитань.
Ні.
Той старий казав, що твоє життя зараз на роздоріжжі.
Думаю, у цьому він мав рацію.
Боже, Томмі, тобі треба все розжовувати?
Так. Звісно, ти можеш вчинити шляхетно.
Відвезти мене з Корбеллом у відділок у наручниках, як брудних псів.
А тоді ми втрьох розкажемо світу свої історії.
Ми з Корбеллом — як ти спробував звалити провину на інших,
бо ви, тупа молодь, часто так робите.
Жуйку будеш?
Ти запанікував, Томмі.
Придумав якусь неймовірну маячню
про те, як я, чотири рази обраний шериф Клентона,
в'їхав невидимим позашляховиком у твою машину,
втік із твоїм в'язнем,
випустив його на волю в Корбелла Пікетта.
Того Корбелла Пікетта, який дає роботу 50 чи й 60% людей тут у Клентоні.
А тоді, щоб я здох, Томмі, навіть я вже заплутався.
Розумієш, до чого я?
Нас із Корбеллом відпустять із найщирішими вибаченнями.
А ти в найкращому випадку втратиш роботу у відділку.
Хоча можуть бути висунуті звинувачення.
Неправомірний арешт і таке інше.
Або є інший шлях.
Де всі з усіма ладнають,
де ти можеш і далі чудово робити свою роботу правоохоронця.
Може, отримаєш і нові обов'язки,
з відповідною зарплатою, звісно.
Або можеш хоч раз побути дорослою людиною.
У тебе нема вибору. Ти ж розумієш?
Може, моя історія й брехня,
але вона точно схожа на правду.
І щоразу, трясця, критиме твою версію.
То, може, годі морочити одне одному голову?
Привези мені Бертона Фішера з його меншою сестрою.
Вони з похвальною швидкістю знайшли й використали свої доповнення.
Передаючи мережею візуальні та аудіосигнали.
Що свідчить про суміщення їхньої рудиментарної гаптики.
Як вони тобі? Їхній характер, маю на увазі.
Хоробрі. Завзяті. Рішучі.
Брат, імовірно, більш передбачуваний і надійний,
але в кризі я б, певно, звернулася до його друга.
Чому?
Мем?
Якщо брат надійніший, чому б ти звернулася до його друга?
Мені бракує конкретних даних щодо цього.
Це рішення було прийняте моєю нейромережею без участі свідомості.
Цікаво.
А дівчина?
Питання досі відкрите, сподіваюся, незабаром я взнаю відповідь.
Що таке?
Унизу Шеріз Нуланд, просить її прийняти.
Ви її чекали.
Я трохи зняла маскування під час нашого візиту в маєток Зубова,
дозволивши побачити нас під час прибуття.
Але я точно не чекала, що доктор Нуланд так швидко відреагує.
Хай її пропустять нагору. Це має бути інформативно.
Довбаний ти невдаха.
Як ти, бляха, будеш із цим жити?
Серйозно. Як ти, бляха, будеш із цим жити?
І що тепер?
Ми чекаємо.
Чого?
Мені треба вбити двох людей.
І один із них їде сюди.
Ви говорите про моїх дітей, правда?
Так, мем. Боюся, що так.
-Мама не відповідає. -Ріс теж.
Ріс. «Ваша мати просить вас якомога швидше приїхати».
-«Ваша мати»? -Дивно.
Встанови з ним зв'язок.
-Чорт. -Що?
Не бачу життєвих показників.
Мені майже кортить викликати поліцію, інспекторе.
У статуті «Моторошної долини» чітко вказано,
що перифералі ніколи не мають працювати як автономні істоти.
Беатріс існує завдяки спеціальному дозволу, виданому UVS.
Звичайно.
Не схоже на роботу РІ.
Рада знайомству, Беатріс.
Навзаєм, мем.
Знаєте, що лякає?
Один із остаточних ефектів Джекпоту. Тепер переважну більшість коїд
модифіковано так, щоб вони нагадували зниклу близьку людину.
Брата чи сестру. Колегу.
Але зазвичай не когось із батьків.
Що цікаво, правда?
Таке враження, що у втраті батька чи матері
є щось природне,
тому нам легше з цим змиритися.
А от дитина?
Донька,
наприклад?
Вибач, Беатріс.
Я попрошу тебе зараз вимкнутися.
І прошу, зітри останні п'ять хвилин зі своєї пам'яті.
Вимикаюся. Починаю стирання.
Задоволені собою?
Мені цікаво. Нащо тримати це в секреті?
Це б ускладнило наші стосунки.
Так, не сумніваюся.
Чому ви тут, докторе?
У мене вкрали дещо дуже цінне,
і я вимагаю компенсації через суд.
Знаю, тебе це тривожить.
«Тривожить»?
Та я, бляха, нажаханий.
Ми переходимо дорогу не лише клептархам.
Тепер є ще й поліція Лондона
і будь-яка з цих сторін залюбки нас прикінчить...
Ти розумієш, що це може означати?
Ми єдині, хто знає.
Аеліта знає.
Аеліта мертва.
Або залягла на дно так старанно, що може вважатися мертвою.
Це наше. Треба лише взяти.
Як нам отримати доступ до бактерій? Як секвенувати?
Треба просто найняти когось у зрізі, щоб…
Це сам, люба.
Скажи, що це не буде складовою задоволення.
Викрасти це просто з-під його пихатого, трясця…
Пихатість — це один із видів тупості,
ви згодні?
Наприклад, здавалося б, трохи пихато
припускати, що ваше шифрування не зламати,
з огляду на те, що історично
так звана неприступність будь-якого коду
завжди, як на лихо, виявлялася скороминущою.
Біжи в татусів кабінет. Принеси йому ножа.
-Котрого? -Підійде будь-який.
У мене тут невелика дилема.
З одного боку я, само собою, хочу знищити вас обох.
Вважайте, це говорить дитина в мені.
Розлючена. Дріб'язкова. Мстива.
З іншого боку, більш раціональне моє я
розуміє, наскільки ви мені потрібні.
Ваші вміння, звичайно.
А тепер, здається, ще й ваші секрети.
До того ж ви мені подобаєтеся.
Власне, ти, Еш.
Від Оссіана мені не холодно й не жарко, а от ти…
У тебе душа клептарха, розумієш ти це чи ні.
Горда. Маніпулятивна. Агресивна.
І так, пихата.
Тому все це трохи невизначено…
На жаль.
Що ж мені робити?
Мій улюблений.
Та ще й дуже гарний, синку.
Можна подивитися, тату?
Думаю, ні. Біжи на кухню. Няня зробила пудинг.
-Мені дуже шкода, сер. -Помовч, Оссіане.
Кажи, що ви задумали, бо я його вб'ю. Десять секунд.
Аеліта думала, що працює з братом полтерки.
Щоб завантажити викрадені в РІ файли в гаптичні імпланти.
Зберігати їх у зрізі. Іншими словами, там, де їх не вистежать.
Геніально ж. Думаю, ви погодитеся.
От тільки перифераль пілотувала сестра,
а в дівчини нема імплантів,
тож її гарнітура переклала дані в ДНК бактерій.
Ті почали колонізувати її мозок.
Що ви сподівалися зробити з тими даними?
Якомога дорожче продати.
Я тобі не вірю.
Віддати їх неопримам.
Навіщо, бляха, вам таке робити?
Щоб вони спалили дотла цей світ і збудували на його місці новий.
Ти дурепа.
Романтична дурепа.
Якщо ще раз спробуєте мене перехитрити,
я не матиму іншого вибору, окрім як порізати вас на шматки
і згодувати моїм красунечкам.
Але решта вашого плану чудова.
Тому продовжуймо.
Кожен вектор Джекпоту
став зброєю завдяки одному фактору.
Людській натурі.
Вона могла проявлятися як егоїстичність,
продажність чи звичайна тупість,
та по суті, усе звелося до однієї риси:
безупинного й саморуйнівного опору
діям на колективне благо.
Ви дозволите?
Прошу.
Кілька ночей тому РІ зазнав критичного витоку даних
від рук працівниці РІ
та перифералі, пілотованої зсередини зрізу.
Присутність помічника Зубова на місці злочину,
пов'язаному з витоком, однозначно вказує на причетність клептархів.
У нас є підстави вважати, що метою
був наш механізм нейрокорекції,
що, як ви знаєте, є напрямком досліджень особливої важливості.
То ви кажете, що у викрадених у вас даних
задокументоване існування цього механізму?
Так.
То он чого ви боїтеся?
Скандалу й відмов у разі розголосу цих даних?
Звичайно.
Та навіть більше — потенціального зламу механізму
з лихими намірами.
Це можливо завдяки особливостям цієї технології.
Думаю, ви погодитеся, інспекторе,
що молоток — це дуже корисний інструмент.
Але не в тих руках він може бути смертоносною зброєю.
Схоже, ви недавно бачилися з Левом Зубовим?
Думаю, розповідь про його недавні пригоди в зрізі РІ була досить цікавою.
«Зріз РІ»? Ви ним володієте?
Я створила його, правда?
Він — ваша лабораторія для розробки технології.
Навряд чи треба казати вам, наскільки небезпечним було б
віддати контроль зрізу клептархам.
Що ви в мене просите?
Знищіть Зубових,
Флінн Фішер і всіх, пов'язаних із ними.
Як тут, так і в зрізі.
Легко вам казати. Ніби досить мені махнути чарівною паличкою.
Є прецедент, ви ж знаєте.
Самсонови.
Увесь їхній клан
був стертий із лиця Землі. Видовище, що викликало захват.
Абсолютно інша ситуація.
Хіба?
Заколот? Думаю, так.
«Заклики до насильства проти влади
з метою її захоплення».
Якби в мене був молоток…
Зрозуміло, що вам треба час, щоб усе це сприйняти й обдумати.
Але знайте: я розказую це вам тому,
що впевнена у вашому інтелекті й проникливості.
Ви зрозумієте, що стоїть на кону.
На другий раз ідіть до мене.
На чай, якщо хочете.
Це за гроші? Те, що ви робите.
Гроші теж, але я тут не тому.
А чому ж?
У мене є власна донька.
Хочу зберегти їй життя, якщо зможу.
Хтось погрожує їй, якщо ви не вб'єте моїх дітей.
Якщо коротко, так.
Моя мати завжди казала: «Лише дурень бачить світ чорно-білим».
Це чудова й проста думка для простих людей у простих обставинах.
Але на жаль, усе це тут неактуальне.
Ви думаєте, що є лише два варіанти.
Має померти або ваша донька, або мої діти. І на тому все.
Кажете, є й інший варіант?
Кажу.
Але досить послухати вас,
ваш голос, щоб зрозуміти: ви не візьмете це до уваги.
А ви спробуйте.
Можете померти ви.
Що ти, трясця, робиш? Чорт!
Чому ми зупинилися?
Поспішай повільно. Треба зчитати показники.
Якщо не поїдемо, на черзі мама.
Там убивця влаштував засідку. Поспішимо — помремо всі.
Бертоне…
Це єдине, в чому я мастак, трясця.
Тому зараз просто треба, щоб ти мені довірилася.
Бляха.
Тримай. Іди туди, довкола машини.
Дайте розібратися.
Те, що я не хочу тут померти, робить мене дурнем?
Не просто дурнем.
А й боягузом.
І егоїстом.
Настільки, що ви вже лиходій.
Мені починає здаватися, що я не надто вам подобаюся.
Бачиш три теплові плями?
І холоднішу на підлозі?
То Ріс.
У нас є Ді-Ді, ваша мама й наша мішень.
Як на мене, надто схоже на дитячу лічилку.
Він, певно, праворуч, але не впевнена.
Треба його розворушити.
Підключися, зачепи нервову систему Ріса.
Сука. Він до трупа підключиться.
Хай смикнеться, може, той тип подумає, що Ріс живий.
Спробує добити, і ми його впізнаємо.
Ти мене чуєш? Леон це відчує.
Так, і Ріс зробив би те саме на нашому місці.
Чого ти досі говориш? Зробімо це.
Флінн, скажеш, коли мішень відкрита.
То він. Рухається.
Стратити.
Мамо!
Світло гасне.
Той старий потрібен мені живим, Девісе.
Я хочу багато чого з ним зробити.
Я розумію, Корбелле.
Ми зробимо все, що зможемо.
Вона була чудовою жінкою, Корбелле…
Я тут придумав непогану річ, шерифе.
Хочу розповісти вам.
Скажімо, старий приїхав сюди,
убив Мері.
Містер Пікетт викликав поліцію,
і ви приїхали першим.
Бо й після чотирьох обрань
ви ставитеся до роботи серйозно, і всі ми це цінуємо.
Томмі, що ти, в біса, надумав…
Старий був ще тут,
озброєний цим 45-м калібром.
Коли ви навели зброю,
він просто став у вас стріляти.
Багато разів, боюся.
Легше. Спокійно, Томмі.
Я й так надто спокійний, шерифе. Це мене й лякає.
Точно як ви кажете.
У мене вже нема вибору, правда?
Томмі, ні!
Щоб я здох.
Такого я не чекав.
Аж ніяк.
Ну,
а той спокій, про який ти казав?
Думаю, ти маєш опустити зброю,
доки він не повернеться,
щоб ми могли про це поговорити.
Дійти до порозуміння.
Ви ж не думаєте, що той старий залишив би вас серед живих, так?
Я не думаю,
що в тебе є яйця, щоб провернути таке самому, юначе.
Чи кулі.
А то ще що, трясця?
Це штука, пихатий ти шматок лайна.
ДАЛІ В СЕРІАЛІ
Ти помреш, насправді.
Я помру і врятую свою сім'ю.
Хочу, щоб ви його вбили.
Вулфе!
Я все тобі розкажу. Даю слово.
Сер? Парамедики знайшли пульс.
У кого?
Усе, що нам треба, — секрети в голові дівчини.
Ні!
Переклад: Владислава Бурмістрова
Креативний директор Руслан Поліщук