DETTA HAR HÄNT
Jag ser på dig och allt det här.
Det är bara så annorlunda från där jag bor.
Jag vill att du tar ledigt.
Han rymde på min vakt.
Jag ska se till att det löser sig.
Vi kanske kan komma överens.
Du får något i utbyte.
Ingen plan. Ingen info. Ingen spaning.
Inspektör Ainsley Lowbeer hos Metropolitan Police.
Är det någon här?
Är det något fel, mrs Fisher?
Reece, raring.
Du måste ta mig till doktorn.
-Ska jag ringa Burton? -Nej.
Jag vill inte oroa dem.
Det är nog ingen fara. Låt oss åka, du och jag.
Det är okej. Jag lovar.
Jag pratar med dem när vi är tillbaka.
Min bil står på uppfarten.
Jag behöver din hjälp, Reece.
Jag...
Jag kan inte...
Jag är blind igen.
Ditt liv har tagit oväntade vändningar
den senaste veckan, unga dam.
Ja, ma'am.
Och nu? Har du en plan?
Eller tänker du ta det som det kommer,
hoppas på det bästa?
Jag vet vad jag vill göra, Beatrice.
Jag vill sträcka på benen,
-få lite frisk luft. -Ja, ma'am.
Ta inte det här på fel sätt, mr Zubov,
men du kunde ha valt en mindre förtryckande dekor.
Föredrar du trädgården?
Jag går hellre.
Och jag tar med mig dessa tre besökare,
så att vi kan avsluta vårt samtal i det fria, som man säger.
Ska vi gå?
Jag vill inte vara respektlös,
men jag skulle föredra om Wilf kunde följa med.
Så rart.
Du har redan fått en vän.
Se så, mr Nethertorn,
följ med.
VÅRDCENTRAL
Ursäkta att jag stör, Dee Dee.
Det är alltid ett nöje att träffa dig, Ella.
-Kan du hjälpa henne? -Den här vägen.
-Här. -Tack.
Vad är problemet?
Kan jag vänta utanför?
Självklart.
Kan du be Liz att ta sin lunchrast?
Visst.
Hur mår du?
Är inte du sjukskriven, Tommy?
Jo. Men jag glömde bevisen jag hittade.
På bron.
Jag ville se att de var korrekt katalogiserade.
Vilka bevis?
Mannens vapen.
Vilket var?
En pistol, om jag minns rätt,
och ett krimskrams. Det såg ut som en ficklampa.
Ett krimskrams?
Liknade det en mojäng?
Beslagtogs något som bevis efter att jag blev påkörd?
Den du hävdar var osynlig, menar du?
-Vad gör du? -Ringer Dee Dee så hon kan hämta dig...
Du blev påkörd, Tommy.
En hård smäll.
Du måste vila i ett mörkt rum
med is på huvudet och en kall öl i handen.
Svara på min fråga, Gladys, så ska jag göra det.
Jag lovar.
Inget förutom din krockade bil togs in.
Inga pistoler. Inget krimskrams.
Ingen man, för den delen.
Bara du och din förstörda bil.
Åk hem nu.
Innan jag ringer sheriff Jackman,
så att han kan säga samma sak på ett mindre vänligt sätt.
Vad är det här?
Polisens träningsanläggning. Vi kallar det Djurparken.
Varför?
Djuren kommer hit för att leka.
Säkra från RI-övervakning eller störning.
Eller klepter för den delen.
Ni två och Beatrice kommer att ha kul.
Ni ska klättra till...
Hur många våningar klarar de, tror du?
Låt oss prova åtta.
Känner ni er ambitiösa? Okej.
Okej.
Åttonde våningen.
Era kroppar är nya för er.
Den här övningen bör hjälpa er med det.
Vad fan?
Det är här våra MET-koider testas.
Se det som något din syster trodde att hon spelade.
Ni kallar det för en simulering.
Följ Beatrice. Hon förklarar allt.
Kan jag också gå?
Inte den här gången.
Jag har ett annat test för dig.
Ska vi sätta oss?
Det är enkelt.
Vi går från våning till våning, dödar eller inaktiverar allt
tills vi når taket.
Vad händer där?
-En överraskning. -Vilken sort?
En överraskning är en oväntad händelse.
Ska jag förklara "oväntad"?
Ta inte det här på fel sätt, men är du en människa?
Varför frågar du?
Du verkar inte orolig över potentiella kroppsskador.
Det var snällt av dig att fråga, vicekorpral.
Jag är speciell.
Oroa er för er själva i det kommande äventyret.
Jag oroar mig för mig.
-Får vi vapen? -Bara de ni hittar på vägen.
Ska vi börja?
-Du har mörkerseende. -Hur?
Tungan mot gommen. Som vår haptik.
Det var inte så illa.
-Är ni bra med siffror? -Bäst i klassen.
Hur många mötte vi?
-Sex. -Det är 12 på nästa våning,
arton efter det och så vidare.
-Fyrtioåtta högst upp? -Om ni når så långt.
Vad är dessa?
En vanlig koid, serie 24A.
Modifierad för uppgiften.
Vad är en koid?
En robot. Tvåbent.
Mänskliga ögon.
För äkthetens skull.
Snabbhet, intensitet och våldets verkan. Er enhets motto, om jag inte har fel.
Och?
Lite snabbhet hade varit bra.
De flesta har rensat tredje våningen vid det här laget.
Ja, Gladys.
Ett jävla krimskrams.
SHERIFF JACKMAN RINGER
Sheriffen?
Tommy, var är du?
Jag...
Släpp det du gör och kom till Corbell Picketts.
Var inte jag ledig, sir?
Inte längre.
Skynda på. Vi har ett problem.
-Jag behöver din hjälp. -Uppfattat.
Jag är svårt skadad.
Hallå?
Hjälp mig. Jag är skadad.
Är du okej?
Ring Tommy.
Dee Dee? Vad händer?
-Jag kan inte svara just nu... -Svara, Tommy.
Jag ringer upp när jag kan.
Så ja.
Så ja. Så där ja.
För helvete.
Din jävel.
Reece?
Är någon annan här?
Vad händer?
Vad försiggår? Berätta.
Lugna ner henne, annars skjuter jag er båda.
Det är okej. Jag är här.
Var är Reece? Varför svarar han inte?
Han är...
...utanför.
Sätt er. Båda två.
På era händer.
Det är han, eller hur?
-Vem? -Mannen från bron.
Jag vill inte vara oförskämd. Men du stänger käften.
Håll den stängd.
Märkte du?
Hon tog vårt DNA.
Hon vill se att vi är de vi påstår.
Vi kan prova hennes.
Och bli överlämnade.
Jag har aldrig träffat en överpolis tidigare.
En extraordinär individ.
De är alla så, tyvärr.
Det finns...
Han själv?
Ja, sir?
Ni måste komma åt periferins synvinkel.
Jag vill veta vad de diskuterar.
Det går inte. Jag vägrar, mr Zubov.
Ursäkta?
Polisen skulle veta om vi försökte det.
Hon vet säkert att vi har denna diskussion.
Bad han om vad jag tror?
Om vi vore smarta hade vi gett oss av.
Vi hade gett oss av.
Då hade det här varit förgäves.
Då förlorar vi tillgång till stumpen och det som finns inom flickan.
Det är inte värt att dö för.
Jag kan inte leva på rymmen.
Och du?
Är du okej, Ossian?
Ja.
Miss Fisher,
tanterna har spårat intressant information.
Tanterna?
MET:s datasorteringsalgoritmer.
Flitiga bin som surrar runt.
Det kommer att glädja dig att din vän, mr Penske,
inte förlorade sina lemmar i min tidslinje.
Men det betyder att...
RI måste ha öppnat stumpen
minst ett decennium tidigare än alla antog.
Därför har betydande skillnader
redan förekommit i våra två tidslinjer.
Jackpotten, till exempel,
verkar ske i snabbare takt i din värld.
Mitt antagande är att RI driver denna process avsiktligt.
Till vilket syfte?
Bara Cherise Nuland kan svara på det.
Texaskriget.
Secessionen. Har det hänt för dig?
Ja. Både mr Penske och din bror slogs i det.
Men den haptiska tekniken i deras kroppar
var ännu inte uppfunnen i min tidslinje,
så de stred som vanliga soldater.
Och Conner blev inte skadad?
Han överlevde kriget oskadd.
Men det gjorde inte din bror.
Blev han sårad?
Dödad.
Du sa att det var omöjligt att se sådana detaljer.
Han hade rätt, till största delen.
Men tanterna har tillgång till arkiv som inte allmänheten kan se.
Och jag?
Det är oklart
när jackpotten tar fart. Men du tyckts ha gift dig,
fått två barn.
Med vem?
Sheriff Thomas Constantine.
Gifte jag mig med Tommy?
Ja. Det får en att undra över etikett,
inte sant?
Ska man gratulera, tro?
Tanterna har berättat om en Flynne Fisher som inte längre existerar.
Men om dig, kära du,
vet jag nästan ingenting.
Det är uppfriskande.
Du har inte haft många anställningsintervjuer?
Bara Forever Fab.
Det var inte en anställningsintervju. Snarare ett drogtest.
Men du klarade det?
Självklart.
Bra.
Det jag menar att säga är,
låt oss se det här som något liknande.
En chans att lära känna varandra.
Jag ska ställa några frågor.
Svara så snabbt du kan, utan att tänka.
Kan du göra det?
Många har svårt att slåss med kniv.
Du skrattar nog, men det finns filmer om det på nätet.
Att skära istället för att stöta,
artärer och organ, sånt.
Enligt min erfarenhet
handlar det om snabbhet.
Flest antal hål på minst tid.
Så lätt är det.
När man tänker efter
är det motsatsen till hur du har tränats.
Det måste göra det svårt att övervinna.
För att inte tala om de andra hindren, "du skall icke"...
Du får nog en chans,
innan jag öppnar dig som en... Vad kallar man dem...
Vad är skillnaden mellan en sil och ett durkslag? Är de samma sak?
Det här är fantastiskt.
Jag sa ju det. Jag ska flytta hit.
Vad är överraskningen?
Träningsmodulen är inte klar förrän bara en av oss är kvar.
Överraskning.
-Största rädsla? -Att mamma dör.
-Största styrka? -Jag vet inte när jag ska ge upp.
Svaghet?
Samma sak.
Om du kunde få allt det här ogjort, hade du gjort det?
Nej.
Om jag kunde bryta anslutningen mellan våra världar,
borde jag göra det?
-Nej. -Varför inte?
Du tänkte för länge. Sånt händer.
Kan jag ställa några frågor?
Som de du ställde?
Ställ tre, som om jag vore en ande.
Vad är din största rädsla?
Det förflutna.
Där jag kommer ifrån?
Exakt.
Två frågade. En kvar.
Har du den makten?
Att bryta vår anslutning?
Ursäkta, jag verkar ha överlovat.
Din bror och hans vän är klara,
så adjö och lycka till.
Under vårt nästa besök är du mer aktiv, det lovar jag.
Tjejen,
du var otrolig.
Herregud!
Känns det alltid så här när du kommer ut?
Jag ska gifta mig med henne.
-Vem? -Robotdamen.
Jag kan inte läsa det här.
Vad?
Reece tog mamma till akuten. Han bad oss att genast komma.
Ge mig ett ögonblick.
Upp med dig! Vi måste åka!
Hallå?
Sheriffen?
Jag vill döda någon.
Jag vill göra det med mina bara...
Vad fan gör han här?
Lägg undan vapnet.
Det gör ingen nytta nu.
Vad har hänt?
Fången som rymde?
Han dödade Mary Pickett.
Stal ett av deras fordon.
Mr Pickett är upprörd, som du förstår.
Åk hem till Fishers
och grip Burton.
Ta systern också, medan du är där.
Hur är Fishers inblandade?
Jag tar inga chanser, Tommy,
men hur låter det här?
Burton och hans krigarkompisar langade droger,
de retade upp någon de inte borde.
Någon anlitade en lönnmördare för att döda dem.
Du hade lönnmördaren i ditt förvar, Tommy.
Men han rymde.
Han tog sig hit till Picketts,
i jakt på en bil för att fly.
Han dödade Mary i processen.
Hur låter det?
Som att du har hittat på det.
Det är vad man gör i en berättelse. Man hittar på saker.
Som du har gjort de senaste tio åren.
Du låtsas inte veta hur saker går till.
Du intalar dig saker,
så att du kan känna att du gör gott,
medan du har jobbat för mig.
Du jobbar för Corbell Pickett.
Lita på mig,
det är lättare att vara ärlig mot dig själv.
Det krävs mycket energi för att vända ett öga till.
Hämta Burton nu.
Corbell har några frågor åt honom.
Nej.
Den gamle mannen sa att ditt liv hade nått ett vägskäl.
Han hade visst rätt.
Hur tydlig måste jag vara, Tommy?
Du kan göra det rätta.
Ta Corbell och mig ner till stationen i handklovar.
Sen ska vi tre presentera våra berättelser.
Corbell och jag berättar hur du försökte vifta bort ditt misslyckande,
något som många unga gör.
Tuggummi?
Du fick panik.
Du kom på en historia
om hur jag, Clantons valda sheriff
kraschade en osynlig SUV in i din bil,
tog din fånge hit
till Corbell Pickett.
Samma Corbell Pickett som sysselsätter 60 % av hela Clanton.
Och sen... Nu är till och med jag förvirrad.
Du förstår vad jag menar.
Corbell och jag blir frisläppta och ursäktade.
I bästa fall förlorar du ditt jobb.
Fast det kan väckas åtal.
Falsk arrestering och sånt.
Eller så har vi den andra vägen.
Du följer strömmen,
du fortsätter ditt arbete som en lagens man.
Du kanske får andra ansvar,
med lämpliga ersättningar förstås.
Eller så kan du försöka att vara vuxen.
Du har inget val. Du inser väl det?
Min historia må inte vara sann,
men den låter sann.
Ingen kommer att tro dig.
Så låt oss komma till saken
och hämta Burton Fisher, samt hans lillasyster.
De upptäckte och använde sina förstärkningar med skicklighet.
De delar visuella och fonetiska data.
Vilket innebär en överlappning av deras haptiska implantat.
Vad är din uppfattning? Om deras karaktärer?
Modiga. Bestämda. Beslutsamma.
Brodern är mer förutsägbar och pålitlig,
men jag skulle vända mig till hans vän i en kris.
Varför?
Ma'am?
Varför vända sig till vännen när brodern är mer pålitlig?
Jag har inte nog med data.
Beslutet togs i mitt neurala nätverk under mitt medvetande.
Intressant.
Och den unga kvinnan?
En öppen fråga som jag hoppas ha svar på inom kort.
Vad är det?
Cherise Nuland är här och vill träffa dig.
Du väntade henne.
Jag gjorde vårt besök hos Zubov känt,
och lät oss övervakas när vi anlände.
Jag trodde inte att dr Nuland skulle reagera så fort.
Skicka upp henne. Det här bör bli informativt.
Din jävla nolla.
Hur ska du leva med det här?
Hur fan ska du leva med det här?
Vad händer nu?
Vi väntar.
På?
Jag måste döda två personer.
En av dem är på väg.
Du pratar om mina barn, eller hur?
Jag är rädd för det.
-Mamma svarar inte. -Inte Reece heller.
Reece. "Er mor ber er att komma så fort som möjligt".
-"Er mor"? -Det är konstigt.
Kan ni länka ihop?
-Skit. -Vad?
Jag får ingen signal.
Jag är nästan frestad att ringa polisen.
Uncanny Valley-stadgan är tydlig
att periferier ska fungera som autonoma varelser.
Beatrice existerar under ett särskilt undantag till UVS.
Självklart.
Det ser inte ut som RI:s hantverk.
Trevligt att träffas, Beatrice.
Nöjet är mitt, ma'am.
Det är alarmerande.
En kvardröjande effekt av jackpotten som nu de flesta koider
har modifierats för att likna en saknad personlig anslutning.
Syskon. Kollegor.
Inte, i regel, föräldrar.
Visst är det fascinerande?
Det är som om det är något naturligt
med att förlora en förälder,
som gör det lättare för oss att acceptera.
Men ett barn?
En dotter,
till exempel?
Jag är ledsen, Beatrice.
Jag måste be dig stänga av nu.
Och radera de senaste fem minuterna från ditt minne.
Stänger av nu. Påbörjar radering.
Är du nöjd?
Jag är nyfiken. Varför hålla det hemligt?
Det komplicerar vår relation.
Ja, jag antar det.
Varför är du här, doktorn?
Något av stort värde har stulits från mig,
och jag söker upprättelse.
Jag vet att du är orolig.
"Orolig?"
Jag är livrädd.
Vi lurar inte bara klepten.
Polisen är inblandad nu
och de kan båda utplåna oss lika lätt.
Förstår du vad det här kan betyda?
Vi är de enda som vet.
Aelita vet.
Aelita är död.
Eller hon kan lika gärna ha gömt sig.
Det här är vår chans.
Hur kommer vi åt bakterierna? Hur sekvenserar vi dem?
Vi måste anställa någon i stumpen för att...
Han själv.
Det är en del av nöjet.
Att stjäla under hans arroganta...
Arrogans är en form av dumhet,
tycker ni inte?
Det kan verka lite arrogant,
att anta att ens kryptering är obrytbar,
med tanke på att historiskt sett,
den förmodade ogenomträngligheten av en viss kod
har alltid visat sig vara kortlivad.
Spring till pappas arbetsrum. Hämta en kniv.
-Vilken? -Vilken som helst.
Vilket dilemma.
En del av mig vill naturligtvis förstöra er båda.
Mitt inre barn, som man kan kalla det.
Rasande. Grinig. Hämndlysten.
Men den rationella delen av mig
inser hur mycket jag behöver er.
Er kompetens.
Och nu även era hemligheter.
Dessutom gillar jag er.
Dig, Ash.
Ossian struntar jag i, men du,
du har ett klepthjärta, oavsett du vet det eller ej.
Stolt. Beräknande. Aggressiv.
Och ja: arrogant.
Det är lite ovisst...
...är jag rädd.
Vad jag ska göra.
Min favorit.
Vilken skönhet, min pojke.
Får jag se på, pappa?
Nej. Spring till köket. Barnvakten har gjort pudding.
-Jag är ledsen, sir. -Håll käften, Ossian.
Berätta vad ni har för er, annars dör han. Tio sekunder.
Aelita trodde hon jobbade med brodern.
Hon ville ladda ner de stulna R-filerna till hans implantat.
Förvara dem i stumpen där de inte går att spåra.
Genialt, det måste du hålla med om.
Förutom att systern var i periferin,
och flickan har inga implantat,
headsetet översatte datan till bakteriellt DNA.
De koloniserar hennes hjärna.
Vad hoppades ni göra med datan?
Sälja till högstbjudande.
Jag tror dig inte.
Ge det till neoprims.
Varför i helvete skulle du vilja göra det?
Så de kan bränna ner denna värld och bygga en ny.
Du är en dåre.
En romantisk dåre.
Om du försöker lura mig igen,
ger du mig inget annat val än att skära upp dig
och mata dig till mina små skönheter.
Men jag beundrar resten av din plan.
Låt oss fortsätta.
Varje enskild vektor av jackpotten
beväpnades av samma katalysator.
Människans natur.
Nu kan det ha visat sig som själviskhet
eller venalitet eller enkel dumhet,
men i botten utgjordes allt av samma egenskap,
ett ihållande, självdestruktivt motstånd
att agera för ett kollektivt bästa.
Får jag?
Varsågod.
RI utsattes för ett dataintrång för några nätter sedan,
av en RI-anställd
och en periferi som styrs från en stump.
En Zubov-medarbetare på en efterföljande brottsplats
kopplad till intrånget pekar mot en klepts inblandning.
Vi tror att de var ute efter
vår neurala justeringsmekanism,
som är ett mycket känsligt forskningsområde.
Du menar att datan som stulits från dig
skulle dokumentera existensen av denna mekanism?
Ja.
Är det vad du fruktar?
Motreaktion och förnekande om det här skulle komma ut?
Självklart.
Men ännu mer en potentiell hackning av mekanismen,
att användas mindre välvilligt.
En möjlighet som redan finns i denna teknik.
Du håller nog med om
att en hammare är ett användbart verktyg.
Den kan också vara ett vapen i fel händer.
Träffade du Lev Zubov nyligen?
Han hade säkert en intressant tolkning av sitt äventyr i RI:s stump.
"RI:s"? Gör du anspråk på den?
Jag skapade den, inte sant?
För att utveckla denna teknik.
Jag behöver inte berätta hur farlig den kan vara
om kleptarna får kontroll över den.
Vad ber du mig om?
Förgör Zubovs,
Flynne Fisher och alla associerade med dem.
Både här och i stumpen.
Du får det att låta så enkelt. Som att vifta med ett trollspö.
Det finns prejudikat.
Samsonovs.
Hela deras klan
raderad från jordens yta. Väldigt imponerande.
En helt annan situation.
Var det?
Upproriskhet? Det anser jag.
"Uppmaning till våld mot en laglig myndighet
"med avsikt att störta den."
Om jag hade en hammare...
Du behöver absorbera och bearbeta allt det här.
Jag delade endast det här med dig
då jag är övertygad om att du har klarheten
att förstå vad som står på spel.
Kom till min lya nästa gång.
På te, om du vill.
Gör du det här för pengar?
Det finns pengar, men det är inte därför.
Varför då?
Jag har en egen dotter.
Jag vill hålla henne vid liv.
Hotar någon att skada henne om du inte dödar mina barn?
Ja.
Min mor sa alltid: "Bara en dåre ser världen i svart och vitt."
En beundransvärt enkel tanke för enkla människor på en enkel plats,
men det har tyvärr inget med det här att göra.
Det finns bara två alternativ.
Antingen dör din dotter eller mina barn, så är det bara.
Finns det ett annat alternativ?
Ja.
Men jag hör på din röst
att du inte är en person som skulle överväga det.
Låt höra.
Du kan dö.
Vad fan gör du? Helvete!
Varför har vi stannat?
Sakta, men säkert. Vi måste ta reda på vad som har hänt.
Mamma kan dö.
En mördare har lagt en fälla. Om vi rusar in dör vi.
Burton...
Det här är det enda jag är bra på,
du måste lita på mig.
Helvete.
Ta dessa. Gå runt bilen.
Förstår jag rätt?
Är jag en dåre som inte vill dö här?
Inte bara en dåre.
En ynkrygg.
En självisk sådan.
Och ond.
Jag börjar tro att du inte gillar mig.
Ser du värmesignaturerna?
Och den kalla på golvet?
Det är Reece.
Vi ser Dee Dee, din mamma och målet,
vilket är lite för svårt att välja mellan.
Han är nog till höger, men jag vet inte.
Han måste flytta sig.
Kan du nå Reeces nervsystem?
Han skulle koppla in i ett lik.
Om han rör sig kanske gubben tror att han lever.
Om han reser sig kan vi identifiera honom.
Hör du mig? Leon skulle känna det.
Ja. Reece hade gjort samma sak för oss.
Varför pratar ni? Få det gjort.
Säg när målet är i det öppna.
Han rör sig.
Skjut.
Mamma!
God natt.
Jag behöver gamlingen vid liv, Davis.
Jag vill göra saker mot honom.
Jag förstår.
Vi ska göra allt vi kan.
Hon var en underbar kvinna...
Jag har en bra, sheriff.
Jag ville kolla med dig.
Låt oss säga att gubben kom hit,
och dödade Mary.
Mr Pickett här, han ringde polisen,
och du var först på plats.
Efter fyra mandatperioder,
tar du jobbet på allvar, vilket vi alla uppskattar.
Vad fan tror du att...
Gubben var kvar,
med sin pistol.
När du drog ditt vapen
sköt han dig.
Flera gånger.
Lugn, Tommy.
Jag är redan lugn. Det är det som skrämmer mig.
Som du sa.
Jag har inget val nu.
Gör det inte!
Det var som fan.
Det trodde jag inte.
Verkligen inte.
Lugnet du pratade om?
Du måste sänka din pistol
tills det kommer tillbaka,
så att vi kan prata igenom det här.
Tills vi kommer överens.
Tror du att gubben hade låtit dig leva?
Jag tror inte
att du har modet att klara det här på egen hand.
Eller kulorna.
Vad fan är det?
Det är ett krimskrams, din arroganta skit.
I NÄSTA AVSNITT
Du dör, det är på riktigt.
Jag dör och räddar min familj.
Döda honom åt mig.
Wolf!
Jag ska berätta allt. Jag lovar.
Sjukvårdarna har en puls.
På vem?
Vi behöver hemligheterna i flickans huvud.
Nej!
Undertexter: Victor Ollén
Kreativ ledare Monika Andersson