TIDLIGERE PÅ THE PERIPHERAL
Jeg ser på deg og alt dette.
Det er bare så annerledes enn der jeg bor.
Du må ta deg litt fri.
Han er på frifot på min vakt.
Jeg skal selv se til at det ordnes.
Kanskje vi kan komme til en forståelse?
Og jeg tilbyr noe i bytte.
Ingen plan, etterretning, rekognosering.
Inspektør Ainsley Lowbeer fra politiet.
Er det noen her ute?
Er det noe galt, Mrs. Fisher?
Reece, kjære.
Jeg tror kanskje du må ta meg med til legen.
-Skal jeg ringe Burton? -Nei.
Jeg vil ikke bekymre dem.
Det er sikkert greit. Vi to drar.
Det går bra. Jeg lover.
Jeg snakker med dem når vi kommer tilbake.
Bilen står i oppkjørselen.
Jeg er redd jeg trenger din hjelp, Reece.
Jeg...
Jeg klarer ikke...
Jeg er blind igjen.
Du godeste. Ser ut til at livet ditt har tatt en svært uventet vending
den siste uken, unge dame.
Ja visst.
Og hva nå? Har du en plan?
Eller skal du fortsette å parere slag når de kommer,
og håpe det beste?
Jeg vet hva jeg vil gjøre, Beatrice.
Jeg vil strekke litt på beina
-og få frisk luft. -Ja vel.
Ikke ta dette ille opp, Mr. Zubov,
men du har valgt en ekstremt undertrykkende innredning her.
Nå vel, inspektør. Foretrekker du hagen?
Jeg foretrekker å dra herfra,
og ta disse tre gjestene med meg
og fullføre vår lille prat al fresco, som de sier.
Skal vi?
Ikke for å være respektløs,
men jeg er mye mer komfortabel om Wilf kan bli med oss.
Så søtt.
Du har allerede fått en venn her.
Vær grei da, Mr. Netherton,
og bli med oss.
CLANTON AKUTTMOTTAK
Beklager å brase inn uten time, Dee Dee.
Det er alltid en glede å se deg, Ella.
-Reece, kan du hjelpe henne? -Ja da. Her.
-Sånn. -Takk.
Så hva er det som plager deg?
Kan jeg vente utenfor?
-Selvsagt. -Greit.
Reece, kan du be Liz ta lunsj?
Klart det.
Så hvordan føler du deg?
Skal du ikke være sykemeldt, Tommy?
Jo, men jeg husket at jeg ikke fulgte opp bevisene jeg samlet.
Fra hendelsen på broen.
Vil bare forsikre meg om at de var riktig katalogisert.
Hvilke bevis er det?
Våpen den gamle mannen bar.
Og hva var det?
Han hadde en Glock, husker jeg,
og en dings. Så ut som en lommelykt.
En dings?
Lignet den en tingest?
Ble noe bevisregistrert etter at SUV-en traff meg?
Den du hevder var usynlig, mener du?
-Hva gjør du? -Ringer Dee Dee, så hun kan ta deg...
Du ble slått helseløs, Tommy.
Hardt.
Du må legge deg i et mørkt rom
med is på hodet og en kald øl i hånden.
Svar på spørsmålet mitt, Gladys, så skal jeg gjøre det.
Lover.
Ingenting annet enn totalvraket ditt ble bevisregistrert.
Ingen Glock. Ingen dings.
Ingen gammel mann heller.
Bare du og vraket ditt, Tommy.
Dra hjem nå,
før jeg ringer sheriff Jackman
så han kan fortelle deg det samme, på en mindre kjærlig måte.
Hva er dette?
Et treningsanlegg for politiet. Vi kaller det dyrehagen.
Hvorfor det?
Dyrene kommer hit for å leke.
Fullstendig sikret mot enhver potensiell FI-overvåking eller interferens.
Eller klept, for den del.
Dere to og Beatrice skal ha det gøy.
Dere skal klatre opp til...
Hvor mange etasjer tror du de klarer?
Vi prøver åtte.
Ambisiøs? Ja vel.
Greit.
Åttende etasje.
I motsetning til Ms. Fisher er dere nye i kroppene.
Denne øvelsen bør få dere trent.
Hva i helvete?
Det er her politi-koidene våre testes.
Tenk på det som noe sånt som det søsteren din trodde hun spilte.
En sim, tror jeg dere kaller det.
Følg Beatrice. Hun forklarer alt.
Kan jeg bli med?
Ikke denne gangen, kjære.
Jeg har en annen test til deg.
Skal vi sette oss?
Det er ganske enkelt.
Vi går fra etasje til etasje, og dreper eller deaktiverer alt
til vi når taket.
Hva skjer der?
-En overraskelse. -Hva slags?
En overraskelse defineres som en uventet hendelse.
Må jeg definere "uventet"?
Ikke ta dette feil opp, men er du... menneskelig?
Hvorfor spør du?
Du virker ikke bekymret for potensiell kroppsskade.
Takk for at du spør, visekorporal.
La oss bare si jeg er spesiell.
Du bør tenke på deg selv i det neste eventyret.
La meg tenke på meg.
-Får vi våpen? -Bare det dere får tak i på veien.
Skal vi begynne?
-Du har nattsyn, kompis. -Hvordan?
Tungen mot ganen, som haptikken vår.
Det var ikke så ille.
-Er du god med tall? -Best i klassen.
Hvor mange overfallsmenn møtte vi?
-Seks. -Det blir 12 i neste etasje,
18 etter den og så videre.
-Førtiåtte øverst? -Om dere kommer så langt.
Hva er dette?
En grunnleggende koid, serie 24A.
Modifisert til oppgaven, selvsagt.
Hva er en koid?
En robot. Tobent.
Menneskelige øyne.
Bare for troverdighet.
Hastighet, intensitet og handlingsvold. Deres motto, om jeg ikke tar feil.
Og?
Litt mer hastighet hadde vært fint.
De fleste kandidatene tømmer tredje etasje innen nå.
Ja, Gladys.
En jævla dings.
ANROP SHERIFF JACKMAN
Sheriff?
Tommy, hvor er du?
Jeg...
Dropp det du gjør, og kom hit til Corbell Pickett.
Trodde jeg hadde permisjon.
Ja, men jeg avlyste den nettopp.
Få ræva i gir. Vi har en situasjon.
-Du må hjelpe meg å fikse den. -Forstått.
Herre. Jeg er hardt skadet.
Hallo?
Hjelp meg. Jeg er hardt skadet.
Går det bra?
Ring Tommy.
Dee Dee? Hva skjer?
-Jeg kan ikke ta telefonen. -Svar, Tommy.
Legg igjen beskjed, jeg ringer.
Sånn ja.
Der har vi det.
Sånn ja.
For helvete.
Jævel.
Reece?
Noen andre her?
Hva skjer?
Hva skjer? Fortell meg hva som skjer.
Du må roe henne ned, ellers blir dere begge skutt.
Det går bra. Jeg er her.
Hvor er Reece? Hvorfor svarer han ikke?
Han bare...
...gikk ut litt.
Sett dere. Begge to.
På hendene.
Det er ham, ikke sant?
-Hvem? -Mannen fra broen.
Jeg mener ikke å være frekk, men du må holde kjeften
og holde den lukket.
Så du det?
Hun tok DNA-prøver av oss.
Hvordan kunne hun være sikker på at vi er dem vi utgir oss for å være?
Vi skulle tatt hennes.
Og blitt gjengitt.
Jeg har aldri møtt en politioverbetjent før.
Et ganske ekstraordinært individ.
Alle er dessverre slik.
Det er...
Han?
Ja?
Du må få tilgang til periferens synspunkt.
Jeg vil vite hva de diskuterer.
Jeg er redd jeg ikke kan gjøre det, Mr. Zubov. Eller vil.
Unnskyld meg?
Inspektøren ville vite om vi prøvde.
Akkurat som hun sannsynligvis vet at vi har denne samtalen.
Spurte han nettopp om det jeg tror?
Hvis vi var smarte, ville vi pakket.
Vi hadde vært borte.
Drar vi, er alt dette forgjeves.
Vi mister tilgangen til stubben og det som er inni jenta.
Jeg er ikke sikker på at det er verdt å dø for.
Og jeg er ikke sikker på at jeg kan leve med å ha rømt fra det.
Hva med deg?
Er du stødig, Ossian?
Ja, jeg er jævla stødig.
Ms. Fisher,
tantene har sporet opp interessant informasjon.
Tantene?
Politiets datasorteringsalgoritmer.
Travle små bier som surrer rundt.
Du vil nok bli glad for å vite at din venn Mr. Penske
ikke mistet lemmene i min tidslinje.
Men det betyr at...
At FI må ha åpnet stubben
minst et tiår tidligere enn dere alle har antatt.
Dermed har vesentlige avvik
allerede oppstått i våre to tidslinjer,
og det mest urovekkende er Jackpoten.
Den ser ut til å skje med akselerert hastighet i din verden.
Min antagelse er at FI driver denne prosessen med vilje.
Med hvilken hensikt?
Det er et spørsmål bare Cherise Nuland kan svare på.
Texas-krigen.
Løsrivelsen. Skjedde det for deg?
Ja. Både Mr. Penske og broren din dro for å kjempe i den.
Men den haptiske teknologien implantert i dem
var langt fra utviklet i min tidslinje,
så de kjempet som vanlige soldater.
Og Conner ble ikke skadet?
Han overlevde krigen uskadd.
Men ikke broren din.
Ble han skadet?
Drept.
Du sa slike detaljer var umulige å innhente.
Og han hadde rett, for det meste.
Men tantene har arkiver som er utilgjengelige for allmennheten.
Men hva med meg?
Dataene blir litt uklare
når Jackpoten tar av. Men det ser ut som du giftet deg
og fikk to barn.
Gift med hvem?
Sheriff Thomas Constantine.
Giftet jeg meg med Tommy?
Ja visst. Får en til å undre seg på etiketten her,
ikke sant?
Om gratulasjoner er på sin plass.
Tantene fortalte meg om en Flynne Fisher som ikke lenger eksisterer.
Men om deg, min kjære,
vet jeg så å si ingenting.
Ganske forfriskende.
Jeg antar du ikke har hatt mange jobbintervjuer?
Bare på Forever Fab.
Men det var egentlig ikke et jobbintervju. Bare en narkotikatest.
Besto du?
Så klart.
Glimrende.
Det jeg mener å si, er,
la oss bruke dette møtet som noe i den dur.
Et bli-kjent-øyeblikk.
Jeg stiller noen spørsmål.
Svar på dem så raskt du kan, uten å tenke.
Klarer du det?
Mange har problemer med det. Knivarbeid.
Bare le, men det fins opplæringsvideoer på nettet.
Kutting versus hugging,
arterier versus organer, slike ting.
Men etter min erfaring
handler det bare om fart.
Flest hull på minst mulig tid.
Så enkelt.
Når du tenker over det,
er det egentlig det motsatte av det du er opplært til.
Så det ville nok vært vanskelig å overvinne.
Pluss de andre hindringene, "du skal ikke drepe" og sånt.
Jeg ville foreslått en god flenge
før jeg åpner deg som en... Hva kaller du dem...
Hva er forskjellen mellom en sil og et dørslag? Er de like?
Dette er jævla utrolig.
Jeg sa det til deg. Jeg flytter hit for godt.
Hva er overraskelsen?
Treningsmodulen er ikke fullført før bare én av oss står igjen.
Overraskelse.
-Største frykt? -At mamma dør.
-Største styrke? -Jeg vet ikke når jeg skal gi opp.
Svakhet?
Det samme.
Om du kunne skru tiden tilbake og ingenting av dette skjedd, ville du?
Nei.
Om jeg hadde makt til å bryte forbindelsen mellom våre verdener,
ville du at jeg skulle?
-Nei. -Hvorfor ikke?
Du tenkte for lenge på den. Frøs fast. Det skjer.
Kan jeg stille deg spørsmål?
Som dem du stilte meg?
Jeg vil si tre, som om jeg er en ånd.
Hva er din største frykt?
Fortiden.
Som den jeg er fra?
Nettopp.
To stilt. Ett igjen.
Har du den makten?
Til å bryte forbindelsen?
Beklager, jeg lovet visst for mye.
Broren din og vennen hans er ferdige,
så jeg sier farvel og lykke på ferden.
På vårt neste besøk vil du være mer aktiv, det lover jeg.
Vesla,
du er jævla fantastisk.
Herregud!
Føler du deg alltid slik når du kommer ut?
Jeg skal gifte meg med henne.
-Hvem? -Den robotdama.
Jeg kan ikke engang lese det.
Hva?
Reece tok med mamma på akutten. Han ba oss komme nå. Kom an.
Faen. Gi meg et øyeblikk.
Mann deg opp, for faen! Vi må dra!
Hallo?
Sheriff?
Det jeg mener, er at jeg vil drepe noen.
Jeg vil gjøre det med bare...
Hva faen gjør han her?
Legg vekk våpenet, gutt.
Du er litt sent ute til å gjøre nytte for deg.
Hva skjedde?
Den fangen du mistet?
Han kom hit og drepte Mary Pickett.
Stjal en av bilene deres.
Mr. Pickett er temmelig opprørt, som du nok kan forestille deg.
Du må dra til Fisher-boligen
og ta Burton i varetekt.
Søsteren også, mens du er i gang.
Hva har de med saken å gjøre?
Jeg finner fremdeles ut av det,
men hvordan er dette som et førsteutkast?
Burton og krigskameratene hans har dyppet tåa i dophandel.
Fikk fiender de ikke burde fått.
Så hyret noen en leiemorder til å ta dem.
Du hadde denne leiemorderen i varetekt.
Men du mistet ham,
og han fant veien hit til Pickett-huset,
for å stjele en bil og rømme.
Drepte Mary Pickett ganske voldelig i prosessen.
Hvordan høres det ut, kompis?
Som om du nettopp diktet det opp.
Det er det du gjør når du forteller en historie. Du dikter.
Som du har gjort de siste ti årene.
Later som om du ikke vet hvordan ting funker.
Forteller deg selv et eventyr,
så du kan føle deg som en ridder av det runde bord,
mens du egentlig jobber for meg.
Som betyr at du jobber for Corbell Pickett.
Tro meg gutt,
det blir lettere å være ærlig med deg selv.
Tar mye energi å være blind hele tiden.
Så gå og anhold Burton nå.
Corbell har noen spørsmål han vil stille ham.
Nei.
Gamlingen sa at livet ditt var ved et veiskille.
Jeg tror han hadde rett i det.
Herregud, Tommy, må jeg stave det?
Ja, du kan gjøre det rette her.
Ta med Corbell og meg til stasjonen i håndjern som to skurker.
Og så presenterer vi tre historiene våre for verden.
Corbell og jeg forteller at du prøver å klandre andre for dine feil,
slik de unge og hjelpeløse ofte gjør.
Tyggis?
Du fikk panikk, Tommy.
Du fant på en totalt utrolig historie
om hvordan jeg, fire ganger valgt sheriff i Clanton,
krasjet en usynlig SUV inn i bilen din,
stakk av med fangen din
og slapp ham løs hos Corbell Pickett.
Den samme Corbell Pickett som sysselsetter rundt 50 til 60 % av folk her i Clanton.
Og faen ta, Tommy, selv nå er jeg forvirret.
Du skjønner hvor jeg vil med dette.
Corbell og jeg blir satt fri med de dypeste unnskyldninger.
Du mister i beste fall jobben din.
Selv om du kan bli siktet.
Falsk arrestasjon og den slags.
Eller så tar du den andre veien.
Den medgjørlige veien
hvor du kan fortsette å gjøre det fine politiarbeidet ditt.
Kanskje til og med få andre ansvarområder,
mot passende godtgjørelse, selvfølgelig.
Eller du kan bare prøve å være voksen til en forandring.
Skjønner du at du ikke har noe valg?
For historien min er kanskje ikke sann,
men den høres jævla sann ut.
Den slår din historie hver gang.
Så hva om vi slutter å tulle med hverandre,
og du henter Burton Fisher, sammen med den lillesøsteren.
De oppdaget og brukte utvidelsene med beundringsverdig fart.
Delte visuelle og lydlige innspill.
Det antyder en overlapping med elementære haptiske implantater.
Hva syntes du om dem? Karakterene deres, mener jeg.
Modige. Selvsikre. Resolutte.
Broren er sannsynligvis mer forutsigbar og pålitelig,
men jeg ville nok vendt meg til vennen hans i en krise.
Hvorfor det?
Unnskyld?
Hvis broren er mer pålitelig, hvorfor vender du deg til vennen?
Jeg mangler spesifikke data om det, inspektør.
Avgjørelsen ble tatt i mitt nervenettverk under ethvert bevissthetsnivå.
Interessant.
Og den unge kvinnen?
Fortsatt et åpent spørsmål, som jeg håper å få svar på snart.
Hva er det?
Cherise Nuland er nede og ber om audiens.
Du ventet henne.
Jeg løftet aldri så lite på sløret ved vårt besøk i Zubov-huset,
slik at vi kunne bli overvåket da vi ankom.
Men jeg forutså absolutt ikke at dr. Nuland ville reagere med en slik iver.
Send henne opp, takk. Dette bør bli temmelig informativt.
Din jævla taper.
Hvordan i helvete skal du leve med dette?
Altså, hvordan i helvete skal du leve med dette?
Hva nå?
Vi venter.
På?
Jeg må drepe to personer.
Og én av dem er på vei hit.
Du snakker om barna mine, ikke sant?
Ja, dessverre.
-Mamma svarer ikke. -Ikke Reece heller.
Reece. "Moren din ber deg komme så raskt som mulig."
-"Moren din"? -Det er jævla rart.
Kan du linke med ham?
-Faen. -Hva er det?
Jeg får ikke inn vitale tegn.
Jeg blir nesten fristet til å ringe politiet.
Den uhyggelige dal-regelen er helt klar på
at periferer aldri skal operere som autonome vesener.
Beatrice eksisterer under en spesiell dispensasjon.
Selvsagt.
Ser ikke ut som FIs verk.
Hyggelig å møte deg, Beatrice.
Min fornøyelse.
Vet du hva som er rart?
En resterende effekt av Jackpoten er at de fleste koider nå
modifiseres til å ligne en manglende personlig forbindelse.
Søsken. Kolleger.
Som regel ikke foreldre.
Spennende, ikke sant?
Det er som om det er noe naturlig
ved å miste en mor eller far
som gjør det lettere for oss å akseptere.
Men et barn?
En datter,
for eksempel?
Beklager, Beatrice.
Jeg må be deg slå deg av.
Og slett de siste fem minuttene fra hukommelsen din.
Slår av nå. Starter sletting.
Fornøyd med deg selv?
Jeg er nysgjerrig. Hvorfor holde det hemmelig?
Det ville komplisert forholdet.
Ja, jeg antar det.
Hvorfor er du her, doktor?
Noe av stor verdi har blitt stjålet fra meg,
og jeg ønsker oppreisning fra loven.
Jeg vet at du er urolig.
"Urolig"?
Jeg er jævla redd.
Det er ikke bare kleptene vi tirrer.
Nå er det politiet også,
og begge kan gjøre kål på oss...
Skjønner du hva dette kan bety?
Vi er de eneste som vet.
Aelita vet.
Aelita er død.
Eller er så dypt under jorda at hun like gjerne kunne vært det.
Dette er vårt nå.
Hvordan får vi tilgang til bakteriene? Hvordan sekvenserer vi dem?
Vi må bare hyre noen i stubben til å...
Det er ham.
Si at det ikke blir en del av gleden.
Å stjele det rett foran hans jævla arrogante...
Arroganse er en form for dumhet,
er du ikke enig?
Det kan for eksempel virke litt arrogant
å anta at ens kryptering er ubrytelig,
med tanke på at historisk sett
har den antatte uinntageligheten til enhver kode
alltid vist seg å være skuffende kortvarig.
Løp til pappas arbeidsrom. Hent en kniv.
-Hvilken? -Hvilken som helst.
Jeg har litt av et dilemma her.
En del av meg ønsker naturlig nok å drepe dere begge.
Mitt indre barn, kan man vel kalle det.
Rasende. Grinete. Hevngjerrig.
Men den delen av meg med et klarere hode
innser hvor mye jeg trenger dere.
Ferdighetene deres.
Og nå, viser det seg, hemmelighetene deres også.
Dessuten liker jeg dere.
Det vil si deg, Ash.
Ossian har jeg ikke noe til overs for, men du,
du har en klepts hjerte enten du innser det eller ikke.
Stolt. Slu. Aggressiv.
Og ja: arrogant.
Så alt er litt usikkert...
...dessverre.
Hva jeg bør gjøre.
Favoritten min.
Og det er en skjønnhet, gutten min.
Kan jeg se på, pappa?
Jeg tror ikke det. Gå på kjøkkenet, der er det dessert.
-Jeg er veldig lei for det. -Hold kjeft, Ossian.
Fortell om planen, ellers dreper jeg ham. Ti sekunder.
Aelita trodde hun jobbet med poltens bror.
Hun ville laste ned de stjålne FI-filene til haptikken hans.
Lagre dem i stubben. Med andre ord, hvor de ikke kunne spores.
Ganske genialt, det er du nok enig i.
Men det var søsteren som styrte periferen,
og jenta har ikke implantater,
så hodesettet oversatte dataene til bakteriell DNA.
De har begynt å kolonisere hjernen.
Hva håpet dere å gjøre med disse dataene?
Selge dem til høystbydende.
Jeg tror deg ikke.
Gi dem til neoprimene.
Hvorfor i svarte ville dere det?
Så de kan brenne denne verdenen ned og bygge en ny i stedet.
Du er en tosk.
En romantisk tosk.
Hvis dere prøver å lure meg igjen,
har jeg ikke noe annet valg enn å skjære dere opp
og mate dere til mine små skjønnheter.
Men jeg beundrer resten av planen.
Skal vi fortsette, da?
Hver eneste vektor av Jackpoten
ble gjort til våpen av samme synder.
Menneskenaturen.
Den kan ha manifestert seg som egoisme,
korrupsjon eller ganske enkelt dumhet,
men i bunn og grunn var det samme egenskap:
en vedvarende, selvdestruktiv motstand
mot å handle for et felles beste.
Får jeg lov?
Vær så god.
FI ble utsatt for et kritisk databrudd for litt siden,
av en FI-ansatt
og en perifer styrt fra en stubb.
Nærværet til en Zubov-medarbeider på et påfølgende åsted
knyttet definitivt bruddpunktene til klept-innblanding.
Vi har grunn til å tro at målet var
vår nervejusteringsmekanisme,
som du vet er et svært sensitivt forskningsområde.
Så du forteller meg at dataene som er stjålet fra deg,
vil dokumentere eksistensen til denne mekanismen?
Det stemmer.
Er det det du frykter?
Tilbakeslag og avvisning om dette blir offentlig kunnskap?
Selvfølgelig.
Men enda mer en potensiell hacking av mekanismen,
for å bruke den på en verre måte.
En mulighet som allerede ligger i denne teknologien.
Jeg tror du vil være enig i, inspektør,
at en hammer er et veldig nyttig verktøy.
Den kan også være et dødelig våpen i feil hender.
Jeg tror du møtte Lev Zubov nylig?
Han hadde sikkert en interessant historie om sine nylige eventyr i FIs stubb.
"FIs"? Påberoper du deg eierskap?
Jeg skapte den jo.
Som et laboratorium for å utvikle denne teknologien.
Jeg trenger vel ikke fortelle deg hvor farlig det kan være
om kleptene får kontroll over den.
Hva ber du meg om?
Ødelegg Zubov-familien,
Flynne Fisher og alle knyttet til dem.
Både her og i stubben.
Du får det til å høres enkelt ut. Som å vifte med en tryllestav.
Det er presedens, må du medgi.
Samsonov-familien.
Hele klanen
utryddet fra jordens overflate. Et temmelig imponerende skue.
En helt annen situasjon.
Var det?
Oppvigleri? Det vil jeg tro.
"Oppfordring til vold mot en lovlig myndighet
"med den hensikt å styrte den."
Hvis jeg hadde en hammer...
Du må selvfølgelig absorbere og fordøye alt dette.
Men du skal vite at jeg bare deler dette med deg fordi
jeg er sikker på at du har nok raffinement og klarsyn
til å forstå alt som står på spill her.
Kom til min hule neste gang.
På te, hvis du vil.
Gjør du dette for pengene?
Det er penger inne i bildet, men det er ikke derfor.
Hvorfor da?
Jeg har en datter selv.
Jeg vil gjerne holde henne i live.
Truer noen med å skade henne om du ikke dreper barna mine?
I et nøtteskall.
Min mor sa alltid: "Bare en tosk ser på verden som enten eller."
En beundringsverdig enkel tanke for enkle mennesker på et enkelt sted,
men dessverre spiller ingenting av det inn her.
Du tror du bare har to valg.
Enten må datteren din dø, eller barna mine, det er det.
Sier du at det finnes et annet valg?
Ja.
Men jeg hører på
stemmen din at du ikke er en som vil vurdere det.
Prøv.
Du kan dø.
Hva faen gjør du? Faen!
Hvorfor stoppet vi?
Langsomt er rolig. Rolig er raskt. Vi må vurdere situasjonen.
Om vi ikke gjør noe, er mamma neste.
En morder setter en felle. Braser vi inn, dør vi alle.
Burton...
Dette er det ene jeg er god til,
så nå må du bare stole på at jeg gjør det rette.
Faen.
Ta denne. Gå den veien, rundt bilen.
Har jeg skjønt det rett?
Jeg vil ikke dø her, og det gjør meg til en tosk?
Ikke bare en tosk.
En feiging også.
Og en egoist.
På grensen til ondskap.
Jeg begynner å få inntrykk av at du ikke liker meg så godt.
Ser du tre varmesignaturer?
Og den kalde på gulvet?
Det er Reece.
Vi har Dee Dee, moren din og målet vårt,
litt for elle melle for min smak.
Han er nok til høyre, men jeg er ikke sikker.
Han må flytte seg.
Prøv å utløse Reeces nervesystem.
Drit i det. Han linker med et lik.
Få ham til å rykke, så gamlingen tror han lever.
Han vil sjekke, og vi kan skyte.
Hører du? Leon føler det.
Ja, og Reece ville gjort det samme i vår situasjon.
Hvorfor snakker dere? Få dette gjort.
Flynne, si ifra når målet er klart.
Han flytter seg.
Skyt.
Mamma!
Lysene av.
Jeg trenger gamlingen i live, Davis.
Det er noen ting jeg vil gjøre mot ham.
Det skjønner jeg, Corbell.
Vi skal gjøre alt vi kan.
Hun var en fantastisk kvinne...
Jeg tror jeg har en god en, sheriff.
Ville sjekke med deg.
La oss si at gamlingen kom hit
og drepte Mary.
Mr. Pickett ringte politiet,
og du var den første på åstedet.
For selv etter fire perioder
tar du fortsatt jobben din på alvor, og det setter vi alle pris på.
Tommy, hva faen tror du...
Gamlingen var her ennå.
Bevæpnet med denne.
Da du trakk våpen,
skjøt han deg.
Flere ganger, dessverre.
Du må roe deg ned, Tommy.
Jeg er allerede for rolig. Det er det skremmende.
Det er som du sa.
Jeg har ikke så mye valg nå.
Nei, Tommy!
Faen ta.
Det så jeg ikke komme.
Ikke i det hele tatt.
Så,
den roen du snakket om?
Jeg tror du må senke våpenet
til den kommer tilbake,
så vi kan snakke om dette.
Komme til en forståelse.
Du tror vel ikke gamlingen ville latt deg leve?
Det jeg ikke tror,
er at du har baller til å gjennomføre, unge mann.
Eller nok kuler.
Hva faen er det?
En dings, din arrogante drittsekk.
NESTE GANG PÅ THE PERIPHERAL
Dør du, blir det på ordentlig.
Jeg dør, og redder familien min.
Jeg vil du skal drepe ham.
Wolf!
Jeg skal fortelle alt, jeg lover.
En av dem har fremdeles puls.
Hvem da?
Alt vi trenger, er hemmelighetene i jentas hode.
Nei!
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg