TIDLIGERE PÅ THE PERIPHERAL
Aelita sier jeg antakelig ikke eksisterer om ti år.
Hva mente hun med det?
Traumet setter spor.
Når jeg ikke får sove, prøver jeg å løse gåten om søsteren din og deg.
Vi hadde bare tenkt å adoptere én.
-I så tilfelle... -Ikke uten Wolf.
Hvordan føles det når du linker med haptikken din?
Det kan føles som kjærlighet, hvis du ikke vet bedre.
En dum faen sa at du kanskje har en jobb til meg.
Jeg har en gulrot, og jeg har en kjepp.
Jeg er nysgjerrig på kjeppen.
Den neste er i øret ditt.
Kom igjen, Wolfy, i potten.
Er det alt?
Sier du at det er alt fra bydelen?
-Gjengen til Omar kom først. -Du tok litt.
-Slutt, Angus! Slipp! -Jævla løgner! Tyv!
Tyv.
Slutt å surre, Angus. Kom igjen.
Hva er det du gjør?
Er rettferdig. Han har ikke bidratt.
-Jeg bidrar for ham. -Gi ham ditt.
Vil ikke ha det.
Greit, jeg gir det til musen.
Hva skjer da?
Da ber han om en skvett melk.
Neste i køen!
Hva er det?
De gir bort gratis mat.
Suspekt. Har aldri sett det stedet før.
Vet du hva?
Tiden er inne. Gå og sjekk.
Han gjør ikke det. Barn blir tatt.
Må kjæresten beskytte deg?
Flink gutt.
Byen vil renske gatene, inkludert oss.
Ikke vær dum, Wolf.
Ser du det?
Det er siste gang jeg ser deg. Jeg blir ikke tatt.
Wolf!
HELSEOMSORG
Aelita!
Wolf!
Aelita!
Wolf!
Aelita!
Wolf!
Aelita!
Wolf!
Aelita!
Et implantat og to periferers CPU-er?
Er det alt som er igjen av Aelita?
Det er ganske opprørende.
Jeg er fristet til å kaste dem i elva
og være ferdig med dem.
Ash og Ossian burde kunne spore opp hvor periferene ble styrt fra.
Og kan de låse opp implantatet...
Tvilsomt, gitt krypteringen.
Det finnes andre utveier.
Og et par som andre kan ta, for eksempel med et lik
som utvilsomt blir oppdaget snart, om det ikke er det.
Og vi må anta at ditt DNA
er spredt utover hele stedet.
Jeg kunne sendt et team for å skrubbe stedet,
men hvis de ble oppdaget der...
Du må iallfall stålsette deg for Aelitas død.
Hvorfor det?
Hvor lenge kan hun vare uten immunitetskraften fra implantatet?
Hva faen?
Flynne, vi har gjester.
Hva skjer, Tommy?
Tenkte bare jeg skulle komme innom og hilse på.
Så deg og Corbell Pickett ta hverandre i hånden på Jimmy's.
Ble litt bekymret.
Alle de forlatte kjøretøyene, den patronen
og alle dronene.
Så jeg ville komme på besøk.
Mine egne klær, min egen bil,
bare for å understreke at jeg er her som venn, ikke politi.
Setter pris på det, Tommy,
alt du sier, men...
...ikke bekymre deg for oss.
Hva med deg, Flynne? Går det bra?
Ja.
Ja, med oss begge.
Ja vel.
Sa det jeg måtte.
Kanskje dere tenker over det.
Og Burton,
prøv å huske det med at jeg er vennen din.
Ser ut som du kunne trenge en.
Det skal jeg.
Jeg hater å lyve til ham sånn.
Jeg kan ikke fortsette med det.
Det er et dusin lik på baksiden.
Lett for Tommy å si at han er vår venn så lenge han ikke vet om dem.
Men så snart han vet, husker han at han er politi.
Det er ingen vei utenom.
Hvorfor kan vi ikke si det vi forteller andre?
Du kan ikke nekte for at vi trenger hjelp.
Jeg er redd du ikke tenker klart.
Hva?
Du kan ikke være rasjonell.
Kødder du?
-Fordi jeg er kvinne? -Det er ikke det jeg sier.
Ikke alle er like kaldblodige som deg og soldatvennene dine.
Ikke alle vil være det.
Du er for involvert i dette.
Involvert i hva?
Har du gått gjennom søpla mi?
-Den bare lå der, Flynne. -Du må gå.
Kom deg til helvete ut av rommet mitt. Nå.
Gå!
Du!
Jeg vet at mye dritt skjedde med deg i krigen.
Jeg forstår det, og jeg hater det.
Men du dro fordi du valgte det.
Du fikk se mye før det vonde skjedde.
Men jeg måtte bli her.
Jeg ordnet opp etter at pappa døde.
Da mamma ble syk og da du kom hjem.
Det var meg, Burton, bare meg.
-Og jeg hadde ingenting. -Vet det.
Jeg hadde ingenting annet enn simer
og en teit jævla forelskelse. Jeg vet det er teit.
-Flynne. -Men det betydde noe.
For det hjalp faen meg.
Du hadde ingen rett
til å komme på rommet mitt og si den dritten til meg.
Flynne!
Flynne?
Faen!
Leon!
Var han ikke litt lettere?
Tynnere rundt skuldrene?
Vi brukte hans siste skanning, doktor, fra sju uker siden.
Kanskje når vi har gang- og holdningsanalyse,
blir inntrykket bedre.
-Jeg antok det var gjort. -Nei, men...
Ja takk. For all del.
Bedre.
Snakk.
Modell X40927A
til tjeneste.
Har du lagt inn noe?
Du ville ha et rent system, doktor.
Stemmeskanning og selvfølelse, takk. Jeg tar meg av resten.
Snakk.
Hyggelig å se deg igjen, dr. Nuland.
Stemmeleiet er litt høyt.
Snakk.
Stemmer dette med din erindring?
Nå tar jeg over.
Stakkars Daniel.
Beklager ordspill,
men det ble en bråvending for oss.
Jeg er redd for det.
Dette er vår nyeste modell, hvis det er noen trøst.
Det er bare noen få i tjeneste ennå.
Jeg antar at man kunne se det som en slags ære.
Det er jeg glad for å høre.
Nei, du høres altfor hyggelig ut. Juster, er du snill.
Senker vennlighet. Hvor mye?
Prøv 20 prosent.
Hvis du virkelig vil.
Flott.
Så nå...
...hva har vi fra ditt uheldige møte
med døden forleden kveld?
Wilf Netherton. Adoptivbroren til Aelita West.
Også kjent medarbeider av Lev Zubov.
Der er omsider klept-forbindelsen.
Som dessverre ser ut til å komplisere situasjonen.
Jeg forholder meg til din vurdering, selvfølgelig. Her og alltid.
Selv om jeg i dette tilfellet er uenig.
Du vil drepe ham, ikke sant?
Veldig gjerne, doktor.
Si meg hvor jeg finner Lev Zubov nå.
Skanner lokaliseringsdata.
Objektet er i Virginia Water.
AKUTTMOTTAK
Dette er dumt, Burton.
Jeg er helt fin.
Du så ikke fin ut for litt siden. Og ikke nå.
Vi skulle ligge lavt
og ikke si noe folk ikke må vite.
Du fikk et jævla anfall.
Tyra Anstead fikk et anfall i tiende.
I kjemitimen. Har aldri skjedd henne igjen.
Tyra Anstead brukte ikke et hodesett for å reise til den jævla fremtiden.
Det er ikke tidsreise, men dataoverføring.
Hun ber meg bare ikke bruke hodesett.
-Da takler vi det. -Hvordan?
Du tar ikke på deg hodesettet igjen hvis det skader deg.
Pokker ta.
-Alt i orden? -Seriøst?
Bare gi meg litt armslag.
-Du. -Hva er det?
Dee Dee er der inne.
-Og? -Og hun er Tommys forlovede.
Er det greit for deg?
Herregud, det virker som...
Husker du du var 12?
Du og Conner gjemte marihuana på loftet, og jeg fant den.
Hva skjedde?
-Jeg spylte den ned i toalettet. -Og sa?
"La oss aldri snakke om dette igjen."
Dette er første gang jeg nevner det siden.
Hva med å prøve å gjøre det for meg?
Vær så snill?
Jeg skal være ærlig.
Dette er litt av et mysterium.
Det høres ut som et generalisert tonisk-klonisk anfall,
det de pleide å kalle grand mal.
Men hvis det var tilfelle, burde jeg se ettervirkningen på EEG-en.
Og det gjør jeg ikke.
Alt ser helt normalt ut.
Dessuten etterfølges en tonisk-klonisk vanligvis av en postiktal fase.
Dyp søvn, forvirring, hukommelsestap.
Men det høres ut som du bare våknet og kom hit?
Skjer noe annet i livet ditt?
Nytt eller utenom det vanlige?
Hun har spilt en ny sim.
VR, mener du?
Det er mer komplisert enn som så.
En slags full kroppsopplevelse.
En ny type hodesett.
Hva heter den?
Den nye teknologien. Jeg kan se etter studier.
Jeg tror ikke den har noe navn ennå.
-Hvor er den fra? -Colombiansk selskap.
Det er faktisk en lang historie.
Ja vel.
Slutt å bruke det.
Det er det åpenbare svaret.
For å si det rett ut.
Jeg tar blodprøver og bestiller time for en CT-skanning.
Greit.
Og i mellomtiden: hvile,
væske og alt sånt.
Ring meg hvis det skjer noe uvanlig.
Og jeg mener hva som helst.
Klart det, Dee Dee. Takk skal du ha.
Burton, gjør meg en tjeneste
og send meg kontaktinfoen til det colombianske selskapet.
Jeg vil ringe dem om det hodesettet.
-Jeg tror hun mente alle hodesett. -Herregud.
Det er mulig, men hun sa ikke det.
Hva skal du gjøre med det?
Angående navnet på selskapet?
Unngå og utsett.
Mine mest imponerende ferdigheter, vil noen hevde.
Vi burde ikke sagt det til henne.
Hun har mye på seg på klinikken,
og det gjør underverker for å redusere konsentrasjonen.
-Hva spiller du? -Ingenting.
Ser bare på en hjemmevideo.
Hvilken?
En av de gamle.
Du, hør her.
Jeg beklager.
For hva da?
Du skal få en jævla hjerneskanning.
Vi kan begynne der,
og så kan vi fortsette
til jeg går tom for ting å beklage.
Men mamma ser igjen.
Beklager du det også?
Snakker om deg, Flynne.
Jeg har vært i London, Burton.
Jeg har faen meg besøkt fremtiden.
Ingenting av det vonde som skjer,
kan måle seg med hvordan det er å dra dit.
Du aner ikke hvor magisk det er.
Så det er greit. Ikke bekymre deg.
Du trenger ikke si unnskyld.
Jeg sier ikke at du ikke skal gjøre det,
men gjør du det, bør du ha et godt argument for å gjøre det.
Og med godt mener jeg ikke bare: "Jeg vil se hvordan det er."
Men jeg vil se hvordan det er.
Jeg skjønner, og skulle gjerne sett selv,
men vi har ikke råd til at du ender på ryggen,
sparker hælene mot gulvet og skummer rundt munnen,
gitt de ukjente omstendighetene...
Om denne dritten skader Flynne,
må noen dra dit
og ta seg av disse jævlene.
De har kule ting kalt telefoner.
Personlig, Leon.
Feil måte å si det på, men jeg forstår hva du mener.
Fysisk. I en kropp.
Som slåss mot deres, om nødvendig.
Hun skal på når som helst. Dette er tidspunktet.
Overraske ræva av dem.
Virker ikke som du vil høre dette, men om du blir skadet, er vi...
Har hun en kropp når hun går inn?
En ekte en?
Jeg er så lei for det.
For?
At jeg forstyrrer deg.
Utilgivelig, ikke sant?
Forstyrre meg mens jeg nipper til teen.
Du er slående kattelignende, der du smyger deg rundt i huset, Wilf.
Glir alltid ut av rommet når jeg dukker opp.
Jeg innrømmer at jeg alltid syntes det var ganske lite tiltalende
med snikingen.
Virket upålitelig, som om du ikke var til å stole på.
Men tilfeldigvis var Lev og jeg på byen på Shum en kveld.
Og vi så deg danse der.
Så skjønte jeg at det jeg tok for å være sniking, faktisk
bare var en form for dans.
En måte å liste seg ut av forviklinger på.
Det er det du frykter, ikke sant?
At noen får tak i deg,
bokstavelig eller metaforisk.
Dans med meg.
Unnskyld?
Vær så snill.
Bare et øyeblikk, så skal jeg slutte å plage deg.
Det lover jeg.
Beklager. Skremte jeg deg?
Du har visst litt for stor tro på perimetermonitoren din.
Får jeg lov?
Jeg dukker vanligvis ikke opp ubedt,
men jeg ønsket et sjeldent privat øyeblikk med deg, Lev.
Får jeg kalle deg Lev?
Får jeg kalle deg Cherise?
Helst ikke.
Du stjal noe fra meg.
Jeg vet ikke hva du mener.
Aelita West. Hvor mye betalte du henne?
Hvis noen teoretisk sett stjal noe,
bør man gå til politiet.
Med mindre du ikke vil at de skal finne ut
om denne teoretisk stjålne tingen.
Og hva er det du savner?
Jeg ville beskyldt deg for å spille dum,
men du glemmer visst noe kritisk informasjon.
Inkludert realpolitikken som styrer oss alle.
Så la oss ta en rask oppsummering.
Vi bor i et hus med tre vegger.
Klept-oligarkiet klarte ved hjelp av ekstrem vold
å skape orden etter kaoset med Jackpoten.
Og nå, i bytte mot en åpen hånd og et blindt øye
når det gjelder jakten på profitt,
bidrar det til å opprettholde ordenen.
Politiet hindrer kleptene i å vandre
utenfor visse angitte grenser.
Forskningsinstituttet drar nytte av den resulterende freden og velstanden
og gir i sin tur teknisk assistanse slik at samfunnet
kan fungere og blomstre.
Det er et vidunderlig byggverk vi har klart å reise.
Men også et skjørt et, dessverre.
-Hva skal taket være? -Det er en metafor.
For det som styrter over oss alle
dersom en av veggene tråkker feil.
Med andre ord,
verdens undergang, Lev.
Kjære vene.
Din beskrivelse av kleptene var ufullstendig.
Du nevnte den ekstreme volden,
og det var så visst ingen mangel på det under Jackpoten.
Men kleptene lyktes simpelthen der andre sviktet,
gjennom en slags instinktiv stammeenhet.
Angrip én av oss, og du angriper alle.
Og lid følgene.
Du kan nok uttrykke alt dette mye mer elegant
enn jeg kan ved bruk av brødet som rekvisitt.
Hva så du på? Da jeg kom?
Som du nok vet, er min kone medlem av Zolotov-familien.
De ypperste rovdyrene i klept-verdenen, kan du si.
Så hvis Dominika vil leke med et kjæledyr,
kan jeg klandre henne?
Er det slik du ser på Mr. Netherton?
Jeg er glad i kjæledyrene mine.
Mye mer pålitelige enn venner.
Yuri Samsonov var en venn en gang, ikke sant?
Stakkars Yuri, en tragisk skjebne.
Men også et relevant eksempel på vårt hus med tre vegger.
For Yuri Samsonov gikk over grensen,
og politiet løste problemet med teknisk assistanse fra FI,
men...
...det var kleptene som anga Yuri.
En han stolte på. Et kyss på kinnet.
Vet du hvordan FI utførte oppgaven?
En montørsverm skreddersydd til å finne Samsonov-DNA.
Hele ætten fortært.
Tankene dine, Lev. Jeg fornemmer dem.
Gjør du?
Det håper jeg.
Jeg håper du tenker: "Du og du, for et mektig våpen.
"Og det har bare lagt hos FI i alle disse årene
"og ventet på den neste DNA-prøven."
Tenk over det, Lev.
Ha en fin dag.
Hva holder han på med, Wilf?
Ikke mer dansing av sted.
Du kan være min allierte her eller min fiende. Ditt valg.
Men jeg forsikrer deg om at det ikke er en enkel vei å gå,
å være min fiende.
Flynne?
Hvem faen er du?
Ossian, kom opp hit. Nå!
Hva skjer?
Jævla polter.
Hacket koblingen.
Flynne?
Brorens venn, den trippelamputerte.
På vei til porten.
-Alt i orden, kompis? -Hei, Conner.
Vi er her med deg.
Si hva du vil vi skal gjøre.
Send meg tilbake.
Knask eller knep!
Dette er et privat sted, Mr. Netherton.
Husker ikke å ha invitert deg hit.
Jeg ante ikke at...
Ash ordnet det. Beklager.
Jeg må ta opp noen problemer som har oppstått.
Får jeg lov?
Ja visst.
Hva er dette?
En hjemmevideo.
Moren min filmet den.
Et selskap gjør dem om til simer.
Er det deg?
Meg,
Burton
og faren min.
-Har faren din på deg jakken din? -Nei.
Jeg har på meg hans.
Burton ligner på ham.
Ja, og han er litt innbilsk for det.
Det er en kulturell egenskap. Fra din del av verden.
Å håne dem du er glad i.
Hvorfor tror du jeg er glad i ham?
Er du ikke det?
Jo, selvsagt.
Han er broren min.
Jeg ville gjort alt for ham.
Har du noen søsken?
En søster.
Da forstår du nok.
Så hva er disse problemene som har oppstått?
Vennen din kom på besøk. Conner.
-Hva? -Ja. I din perifer.
Han informerte om anfallet ditt.
Faen.
Som han tror hodesettet forårsaket.
Så du sier det ikke gjorde det.
Jeg aner ikke.
Det er kanskje eneste gang jeg er
100 prosent sikker på at du ikke lyver.
Nå vel...
Wilfred.
Jeg søkte forresten på det.
Det betyr "han som vil ha fred".
Visste du det?
Jeg søkte på andre ting også.
Fant ikke så mye,
bortsett fra en Lev Zubov som eksisterer i min tid.
Men det er vel et vanlig navn der sjefen din kommer fra.
Hva fant du?
Mafiagreier.
Han, kona, barna, datter, sønner, alle ble skutt og drept.
Huset ble påtent.
Ganske grusomme greier.
Ingen forbindelse til din Lev?
Slett ingen.
Ta skanningen din.
Vi undersøker hodesettet.
Vi ber deg bare om å komme tilbake hvis det er trygt. Lover.
Du og dine lovnader.
Jeg mener det.
Sannheten to ganger i én samtale.
Vær forsiktig, Wilf. Det kan bli en vane.
Det er én ting jeg ikke har sagt.
Aelita.
Hun er søsteren min.
Jeg skal møte Lev Zubov.
Ta på dette, er du snill.
Var det helt nødvendig?
Noen av klubbens eldre medlemmer
liker ikke å bli sett av inntrengere.
Antar du har god grunn for inntrengingen?
Jeg...
Jeg møtte polten vår.
Hun delte noe uventet informasjon.
Familien din, i stubben,
alle sammen...
De ble drept.
For noen uker siden.
Brutalt.
Beklager.
Jeg glemmer hvor snill du faktisk er.
Kanskje du også.
Gjør meg litt bekymret for deg.
Den mykheten under skallet.
Noen snikmyrdet dem, Lev.
Noen herfra, antar jeg.
Hva tror du jeg betalte Aelita for å gjøre for meg?
Jeg aner ikke.
Du gjorde det klart at det ikke var min sak.
Vi ønsket å lære å åpne en egen stubb.
Hvorfor vil kleptene ha en stubb?
Hvorfor vil vi ha noe? Det er penger i det.
I en stubb? Hvordan?
Den eneste grensen er ens fantasi.
Og moral, antar jeg.
For eksempel?
Min bror Alexei kjøpte en farmasøytisk virksomhet.
Selv med KI må man teste nytt stoff på en menneskelig befolkning.
Det er en prosess som medisinsk etikk gjør ganske langtekkelig. Og kostbar.
Så dere testet det i en stubbe?
Det er bare et eksempel.
Som jeg sa, er mulighetene uendelige.
Men én ting plaget meg.
Tanken på forskjellige versjoner av meg i en annen verden.
Den eksistensielle nihilismen i det.
Jeg holdt det ikke ut.
Drepte du familien din?
Ikke personlig, selvfølgelig.
Jeg overførte midler og hyret egnede personer.
Og jeg skal si deg noe, Wilf: Jeg følte meg bedre.
Øyeblikkelig.
Faktisk, når vi får muligheten til å åpne dem selv,
blir det alltid min første oppgave.
Jeg kunne tatt meg av slekten din,
men jeg innser at opprinnelsen din er litt mer grumsete.
Var det noe annet du ville dele?
Nei.
Best å ta på den dumme greia igjen og stikke.
Hva med Miss Oswald?
Herregud.
Miss Perry? Miss Travantine?
Algebra-Miss Perry eller kjemi-Miss Perry?
Pokker. Jeg glemte kjemi-Miss Perry. Kan ikke engang se for meg henne.
Lett å velge hvem du vil knulle.
Miss Travantine, da?
Oppfattet. Dæven.
Da gifter jeg meg vel med Miss Oswald.
Hun er 90 år.
Ja, men det var Miss Perry som fikk meg til å verve meg.
Sa jeg kom til å angre hvis ikke.
Helvete.
Muligheten til å gjøre noe bra, se verden, alt det pisspreiket.
Ga meg en hel jævla tale.
Trodde det var din tale.
Jeg tok den fra henne. Ga den til deg og de andre idiotene.
Ja vel. Så definitivt drepe henne.
En med manerer banker på.
Den samme teoretiske personen kan bli skremt
av den snåle leken deres.
Burde antakelig ikke tyvlytte.
-Ikke så sikker... -Kan dere holde kjeft?
Vær så snill?
Takk.
Er det en grunn til at du er her,
eller vil du bare irritere meg?
Jeg trenger faktisk råd.
Du vet denne Aelita-damen?
Hun som egentlig hyret oss?
Vi fant omsider ut hvor hun bodde.
Og hun hadde...
...et slags diorama av huset vårt.
Denne husvogna.
Og av alle dere.
Små lekesoldater.
Leon, Reece, Carlos. Alle sammen. Hele troppen.
Så jeg lurer vel bare på
hva i svarte jeg skal gjøre med det?
De sa det var en sim da de sendte hodesettet.
Og?
Har aldri sett en du ikke mestret.
Men det er saken, Burton. Dette er ikke bare en sim.
Men du trodde det var det.
Hva om du fortsatte å tro det?
Som Conner med sjakkbrettet sitt.
Han gjør disse trekkene som setter alt i gang.
Hva kaller du dem?
-Gambit. -Gambit. Jepp.
Hva er din gambit, Flynne?
Hva er det første du gjør i en sim?
Bryter med manus. Gjør det motsatte av det som forventes.
Og hva skjer?
Jeg dør ofte.
Jeg ser ganske dum ut.
Og så?
Jeg finner ut av reglene.
Og så?
-Jeg tar kontroll. -Visst faen.
Eacy Ice. Vi gjør det.
Du og jeg. Går inn
og begynner å dø.
Ikke uten meg, ikke denne gangen.
Jo flere folk på bakken, jo mindre sannsynlig med et spark i ræva.
Det er grunnleggende taktikk.
Du er så gjennomsiktig. Du vil bare se det.
Og hva så?
Samme det.
Du drar ikke tilbake før vi får orden på anfallene dine.
Det er ordnet.
Ikke før vi ser skanningen.
Jeg føler meg helt fin.
Jeg vil dra tilbake, Burton, ok? Jeg må.
Så ring Macon og Edward.
Vi har ikke noe tid å kaste bort.
Hvor lang tid tar det før noen andre kommer for å drepe oss?
Hvordan er hånden?
Normal igjen.
Det var det jeg sa.
Jeg skaffer dere kropper.
Begge to.
Hva er galt?
Hvor er faren din?
Flynne?
Barn, gå inn.
Blir jeg brukt som leketøy når jeg ikke er her?
De trengte en fjerdemann.
Det virket harmløst nok. Jeg beklager.
Hva gjør du her?
Hvor lang tid tar det å lage en av disse?
Hvordan det?
Fordi jeg trenger en til Conner. En til Burton også.
Hvor skal du?
Sim-gamere har gjerne en spesialitet.
Utrettere, utforskere, mordere.
Jeg er utforsker, Ash, så nå er et ganske godt tidspunkt å begynne på.
Steng forbindelse.
Jobber med saken. Men poltene stritter imot.
Ganske hardt, er jeg redd.
-Hun går. -Best å følge etter, kanskje?
Hvor er Zubov?
Uansett blir han ikke glad for å høre at polten vår gikk.
Hvis politiet møter henne igjen,
kan turen bli slutten for oss.
Og jeg mener oss alle.
Varsle ham.
Dette er egentlig ganske teit, Flynne.
Vil du ha omvisning, kan jeg...
Vise meg hva du vil at jeg skal se? Nei takk.
Det er vel egentlig ikke å utforske?
Kanskje du kan forklare utforskningen?
Jeg vil se det du ikke har vist.
Jeg forsikrer deg om at det er ingenting...
Se meg i øynene når du sier det.
Jeg vil se ansiktsuttrykket når du lyver.
Beklager forstyrrelsen, Mr. Zubov,
men vi har en situasjon som begynner å bli presserende.
Polten har vært på uplanlagt besøk.
Mr. Nethertons assistanse trengs.
Jeg sender ham rett dit.
Ikke hit, er jeg redd. Nærmere Paddington, for øyeblikket.
Men det virker ganske tilfeldig.
For helvete, Ossian. Steng forbindelsen.
Genial idé.
Og vi jobber med saken.
Men i mellomtiden, om du bare kunne sende Mr. Netherton.
Jævla dust!
Ikke du.
-Du trenger ikke gjøre det. -Jo.
Du overkompliserer dette. Bare hold ham i sjakk.
Jeg vet hvordan en hackerkamp funker. Jeg taper aldri.
-Flytt deg. -Du vet ikke hva du gjør.
Om du bare forteller meg...
Aelita sa at jeg kommer til å dø om ti år, Ash.
Hva tror du hun mente med det?
Hvor er alle?
Ferdig?
Hørte du ikke seiersbrølet mitt over hustakene?
"Seier for enhver pris. Seier til tross for..."
Gå tilbake til Zubov-boligen.
Hva med...
Nei.
Burton, be henne lukke øynene.
Lukk dem nå.
Slu lille kødd.
-Gå vekk. -Vent, har det.
Jeg sa du ville kødde til dette.
Tilbake igjen, er vi?
Hva skjedde med folkene, Ash?
Sikkert at dette er stedet?
Ifølge Ossian. Gå gjennom porten og hold til høyre.
Vi kaller det Jackpoten.
Det var ikke én ting. Men alt samtidig.
Det var alt sammen,
som hadde bygd seg opp.
Selv nå krangler de fortsatt om når det egentlig begynte.
Men har det startet? Allerede i min tid?
Ja.
Fint sted for en tur.
Hun har rett til å vite det.
En moralsk rett.
Send den jævla koden.
Hva er dette?
Vår fortid. Din fremtid.
Et slags museum.
Hver av disse skrapene representerer en ny fase av Jackpoten.
Hvorfor Jackpoten?
Galgenhumor, antar jeg.
Og mindre seriøst enn Apokalypsen.
Dette er øyeblikket vanligvis angitt som randen av stupet,
da det ikke var noen vei tilbake. Jackpoten var ustoppelig.
Hacking av det nordamerikanske elektriske nettet.
Fullt strømbrudd.
Varte i månedsvis på hele kontinentet.
Et stadig mer vanlig fenomen, viste det seg,
over hele kloden.
Det er bare sju år til i min verden.
Pandemi.
Et filovirus.
Vi kalte det blodpesten. Det angrep innvollene.
Leveren, milten og tarmene ble fylt av blod helt til buken sprakk.
Miljøkatastrofe.
Tørke. Sult. Antibiotisk svikt.
Landbrukskollaps fulgte.
Full befolkningssammenbrudd.
Litt over sju milliarder døde i løpet av fire tiår.
Og så kom slutten.
Et internt terroristangrep i USA.
De sprengte en kjernefysisk missil-silo.
Spring Creek. Nord-Carolina.
Herregud.
Det er der jeg bor.
Få det til å stoppe!
Alt i orden?
Skaffet du kropper?
Jobber med saken.
NESTE GANG PÅ THE PERIPHERAL
Det finnes øyeblikk da skjebnen kan gå den ene eller andre veien.
Tusen måter det kunne gått galt på der.
Ikke dvel ved fortiden.
Hva slags mysterier styrer du
i det hemmelige hiet ditt med den store ståldøren?
Det er vanskelig å holde dette hemmelig.
Begynner å stole på deg.
Er det galt?
Tekst: Gry Viola Impelluso
Kreativ leder Heidi Rabbevåg