Jebiga.
Moraš da mi pomogneš. Hajde.
Odlazi.
- Umukni, Džoele.
Uzmi pištolj. - Džoele, začepi.
Idi. Ti idi.
Idi na sever, idi do Tomija.
Ti idi.
Vrati mi to.
Onda ubrzaj.
Neću opet da radim duple zbog tvog usranog stava.
Ne želim da se borim oko toga.
Da se boriš oko toga?
Ti se ne boriš.
Tvoja prijateljica se bori.
Ona više nije ovde, zar ne?
KAP. KVONG
Šta se dešava?
Nikada se nisi „dobro ponašala“, ali poslednjih nekoliko nedelja?
Betani je započela.
Pa, Betani je u ambulanti
sa 15 šavova. - Dobro je.
U redu. - Samo me stavi u jebenu rupu.
Bila si u rupi tri puta. Ne vredi.
Pa ću da pokušam nešto drugo.
Šta?
Reći ću ti istinu.
Pametna si, Eli.
Toliko si pametna da si glupa.
Ne vidiš gde ovo vodi?
Dozvoli da ti pomognem. Dve su staze ispred tebe.
Prva staza, nastavljaš da se ponašaš kao gunđalo i dobiješ život gunđala.
Ustaješ u zoru, hodaš ulicama, hodaš Zidom,
jedeš lošu hranu, radiš usrane poslove,
dobijaš sranja od naredbi od vođe patrole,
a to će verovatno da bude Betani.
I to će da bude tvoj život od sada dok ne primiš metak od Svitaca,
ili ne padneš pijana sa krova ili ti se kosa uhvati u gusenice tenka.
Ima i druga staza.
Progutaš taj svoj ponos,
slediš pravila, postaneš oficir.
Dobiješ svoju sobu, dobar krevet,
jedemo dobro, ne idemo u patrolu,
leti nam je hladno, zimi toplo,
i najbolje od svega, kada si oficir,
možeš da kažeš Betani i sličnima gde da se nosi.
Zašto te je uopšte briga?
Briga me, jer bez obzira šta bilo ko tamo kaže ili misli,
mi smo jedini koji sve ovo drže na okupu.
Ako propadnemo, ljudi će u ovoj zoni gladovati ili ubijati jedni druge.
Toliko znam.
Postoji vođa u tebi.
I jednog dana, mogla bi doći na red.
Ili ne.
Dakle, koja staza?
Ključevi.
Dobro.
Da li je to to?
To je to.
Mogu li da dobijem vokmen nazad?
IGRE REČI
BOLJE DA JE DOBRO VIL LIVINGSTON
DIVLJE ZVEZDE
Gasite svetla, devojke.
Gasi.
Rajli? Gde si bila?
Šta je s tobom da mi se tako prikradaš?
Bila je to šala, u redu?
Trebalo je drugačije da ispadne.
Mislila sam da će ti se svideti.
Pa...
Kako ide?
U redu, loše je.
Mislila sam da si mrtva. Nije te bilo tri nedelje.
Trebalo bi da te jebeno izbodem.
Hvala na milosrđu.
Da li si dobro?
Dobro sam, samo sam malo pobegla, to je sve.
Ako prolaziš kroz neka sranja,
trebalo bi da, ne znam, razgovaraš sa najboljom prijateljicom o tome.
Vratila sam se.
Čekaj. Ko ti je napravio modricu?
Reci mi gde si bila. - Daj mi ime i sjebaću je.
Bila je to Betani i već sam je sjebala.
Gde si bila?
Pridružila sam se Svicima.
Jebi se.
Nisam raspoložena za ovo, Rajli. Stvarno nisam raspoložena.
Ti si Svitac? - Isuse.
Rekla sam ti da ću to uraditi.
Pričati o oslobađanju ZK nije isto što i...
Jebiga. Gde si uopšte... - Uspori.
Ispričaću ti sve.
Prvo mi moraš nešto obećati.
Malo je ludo i reći ćeš „ne“, ali onda moraš da kažeš „da“.
Pođi sa mnom na nekoliko sati i provedi se najbolje u životu.
Ne.
Dobro, sada reci „da“. - Ne idem nigde s tobom.
Sad je... Sjajno. Sad je 2 ujutru. A za nekoliko sati imam vežbe.
Gde učimo kako da ubijamo Svice.
Obuci se.
Tako glupo.
Okreni se. - Tako si čudna oko toga.
Ako misliš o tome da visimo u parku, ne možemo više tamo.
Upravo su postavili novu patrolu.
Ne idemo u park.
U redu. Gde idemo?
Tajna.
Veruj mi.
Veruješ mi, zar ne?
Ne znam. Da li treba da ti verujem? - Naravno da treba. Svojim životom.
Stražari? - Ne.
Jer je FEDRA jebeno glupa.
Spremna? - Bolje da je dobro.
Nisu baš tako glupi, zar ne?
Dobro, loš početak.
Moglo je da bude i gore.
Moglo je da bude kao situacija sa marketom.
Ne, hvala. Želim da zadržim drugu obrvu.
Pa, pošto si odjednom tako zainteresovana za samoodržanje,
možda bi trebalo da prestaneš da se zajebavaš sa Betani.
O čemu se radilo?
Ma, ništa. Glupo je.
Dobila je 15 šavova.
Možda ne bi trebalo da se tako zezaš sa ljudima.
Izvini. Ti mi kažeš da se ne tučem s ljudima?
Strpala si Kerol u ambulantu na nedelju dana.
Samo kažem, ne možeš da se boriš protiv svega i svakoga.
Možeš odabrati ono što je važno.
Da li vas to uče na Univerzitetu Svitaca?
Tako nekako. Da.
I jebeš Kerol.
Jebeš Kerol.
Jebena Kerol.
Gde idemo? - Kroz prokleti prozor.
Pogledaj kako voda curi niz te zarđale poštanske sandučiće.
Ovo je zaista najbolja noć u mom životu.
Vidiš?
Da.
Lampe Svitaca su bolje.
Čestitke, jedan bod za anarhiste.
Više volimo „borci za slobodu“. - Kako god.
Koliko spratova?
Recimo, dva.
Šta dođavola?
Okej, žao mi je.
Dva sprata. Jebi se.
Malo sam pogrešila.
Sranje.
Je li mrtav?
Da.
Je li ovo tvoje veliko iznenađenje?
Ne. Ne, ovaj tip nije bio ovde juče.
Tako je odvratno.
Da li je to pravo?
Flaša je prava.
Ovo čak nije ni brlja.
To je, ono, od ranije.
Taj tip mora da je za ovo potrošio sve kartice koje je imao.
Niko mu nije rekao da ne može da meša tablete sa tim?
Mislim da je znao šta radi.
Luda si. Znaš to, zar ne?
I ti si se smejala. Smeješ se.
U redu. Da li pijemo?
Da.
Njam. - Daj mi.
U redu.
Sjajno je.
Da li ti je ovo prvi put da vidiš leš?
Ne.
Moji roditelji.
Da, izvini, znam.
Mislim, znala sam to. - Ne, u redu je.
U redu je. Daj.
Mogu li da držim pištolj?
Naterali su me da se zakunem da neću pustiti druge ljude
da rukuju mojim oružjem.
„Da ne rukuju mojim oružjem, jer sam takav jebeni Svitac.“
Daj mi pištolj. - U redu. Dobro.
Težak je.
Dobro.
Hvala.
Šta se dogodilo? Počela si da se zabavljaš sa nekim Svicem
i bilo je kao: „Ovo je kul. Mislim da ću da budem terorista.“
Da, to je to. Venčaćemo se.
Ali stvarno, zašto?
U redu.
Jedne noći, ti si bila u rupi.
Bilo mi je dosadno i išunjala sam se napolje.
U povratku, bila sam neprimetna kao inače,
a neka riba je iskočila niotkud.
Riba, naših godina?
Više, ima 40 ili 50.
Kako god. Stara, u svakom slučaju.
Rekla je da je impresionirana, gledala me kako se šunjam. Izbegavam stražare.
I pitala je šta mislim o FEDRI.
Pa sam joj rekla istinu.
Oni su fašistički seronje i oni su ti
koji bi trebalo da budu obešeni za svoje zločine, a ne narod.
Ona je rekla: „U redu, ako želiš da se pridružiš, upala si.“
To je to?
Nema čudnih inicijacija?
Ne. Pristala sam. I sada sam Svitac.
Tako lako si se odrekla svega?
Pod „svim“
misliš na to da postanem fašistički seronja?
Ne znam da li je sve tako jednostavno.
Na neki način, FEDRA drži sve na okupu.
Koliko god volim da se svađam sa tobom, tvrdoglava mazgo,
mi smo ovde na misiji.
Dobro, stani.
Daj mi sekundu. - U redu.
Ta svetla su nova.
Da. Doveli su struju u taj kraj pre nekoliko nedelja.
Znaš, više ljudi u ZK,
više stanova.
Znači, FEDRA nije skroz loša.
Fašističke seronje, izgladnjuju svoje stanovništvo.
To što su Svici razneli skladište nije pomoglo.
Propagandna sranja.
Stvarno? Znači, više ne bombardujete stvari?
Ne kada su civili u blizini.
To su propagandna sranja.
Šta je?
Prvo, u redu je da ne znaš sve.
Složimo se da se ne slažemo.
I drugo, stigli smo.
Tržni centar?
Jesi li ti poludela?
Zapečatili su to mesto s razlogom. Pun je inficiranih.
Ako je zapečaćeno, zašto onda nije zapečaćeno?
Ljigavo je. - Da.
Godinama je izloženo elementima.
Ispostavilo se da, kada je FEDRA povezala taj blok na mrežu,
i ovo mesto je povezano.
Ionako oni ne znaju.
Šta radimo ovde? Pokušavamo da se ubijemo strujom?
Obrati pažnju.
Prođi tamo, a onda skreni desno.
Videćeš vrata, prođi kroz njih, sačekaj.
Ne.
Jebeno skreni desno, otvori vrata,
reci mi kada budeš tamo.
Idi. - Dobro.
Hoćeš li da me ubiješ?
Ovo izgleda kao savršeno mesto za to.
Svesna sam.
Da li si tamo?
Ovde sam. Šta sada?
Sranje jedno, hajde.
Pa...
Šta misliš?
To je...
To je jebeno...
Čekaj, svetla.
Sve je u redu. Videla si napolju. Ovo je kao veliki bunker.
Niko ništa ne vidi, osim nas.
Samo ja i ti.
A ti još ništa nisi videla.
Večeras ću ti pokazati četiri čuda tržnog centra.
Planirala si nešto?
Nema šanse.
Električne stepenice?
Pokretne stepenice. - Pokretne stepenice?
Samo napred.
Nema šanse.
Vidi me, čoveče. Ovo je tako kul.
Unazad.
Napred. I nazad.
A sada ne idem nigde.
Ne krećem se.
Znači, ovo je prvo čudo, zar ne?
Da, naravno.
U ovom tržnom centru može biti pet čuda.
Pazi.
Dolazim po tebe. -Šta radiš?
Sranje. Ne, dobro sam. - Isuse, Eli.
Jesi li dobro?
Dobro sam, samo sam se saplela.
U redu.
Vidiš?
Ti si graciozna balerina.
Ali požuri, nemamo mnogo vremena. - U redu.
ZORA VUKA 2. DEO USKORO
Nije baš pun inficiranih, zar ne?
Dobro, bila si u pravu.
Možemo li da stanemo i pogledamo nešto?
Ne. Nemamo vremena.
Zašto su neke prodavnice prazne, a neke ne?
Moja mama je rekla kada se dogodila epidemija,
ljudi su počeli da pljačkaju dok ga vojska nije zatvorila.
Pa, stvari koje su nestale su one koje su ljudima najviše trebale. Ili...
koje su hteli, valjda.
Tačno. Dakle...
Tenisice,
a ne sapun?
Ili to sranje.
Ne razumem zašto su ljudi tada želeli sve ove stvari.
Da li treba da ti objašnjavam?
„Ha-ha.“ Ne, znam zašto.
Samo izgleda neudobno. - Da.
Šta je?
Ništa. Samo sam pokušavala da te zamislim u tome.
Umukni.
U redu. Hajde.
Skoro smo tamo.
Eli. - Idem.
Stani ovde.
Zatvori oči.
Zašto? - Zatvori.
Da li mi veruješ? - Svojim životom, očigledno.
Onda mi daj ruku.
Hajde.
Skoro smo stigli.
Sada? - Skoro.
Rekla sam skoro.
U redu.
Otvori oči.
Sranje.
Šta? Nema šanse.
Da.
Šta je? - Ništa.
Pijana si. - Ne.
Da. - Ne još. Daj.
Treba li ti pomoć?
Ne.
Da.
Hajde.
Prokletstvo. Da vidim mogu li da popravim.
Čekaj.
Da li si zaista otišla jer si mislila da biste mogli da oslobodite ovo mesto?
Nemoj da pričaš kao da je to neka fantazija, Eli.
Uradili su to u drugim zonama.
Postavili stvari kako treba, onako kako su nekada bile.
Da, i mi bismo mogli tako.
Ako se vratiš, mislim. Mi smo...
Mi smo, kao, budućnost.
Mogli bismo da poboljšamo stvari.
Mogli bismo da vodimo stvari.
Ti... možeš da vodiš stvari.
Sledećeg meseca punim 17 godina.
Tada dobijaš svoje zaduženje.
Znaš li šta mi je Kvong dao?
Obezbeđenje kanalizacije.
Jebiga.
Čuvam stražu dok ljudi lopataju govna.
To oni misle o meni.
Zašto mi ništa nisi rekla?
Ne znam.
Samo sam... Uspaničila sam se.
I pobegla sam.
I što sam duže bila odsutna, teže mi je bilo da se vratim.
Da li to ima smisla?
Ne, shvatam.
I onda bih shvatila, znaš?
Znaš, ti si jedina stvar koja mi nedostaje sa tog jebenog mesta.
Ako ti to nešto znači.
Ne?
Znaš šta?
Videli smo dva čuda,
imamo još tri, ako želiš da nastaviš.
Ja sam na magičnom konju sa milion svetiljki.
Ne znam kako bi moglo da bude bolje.
Je li to vremeplov?
Hajde.
Možeš li biti kul kao ja? Napravi najbolju pozu.
Hej. Biti kul nije besplatno. Ubaci pet dolara.
Jebi se.
Pogledaj.
Došla sam pripremljena.
Da li si to radila ranije?
Ne, idiote. Čekala sam da to uradim sa tobom.
Zapamti, napravi najbolju pozu.
Idemo, zeko.
Sranje. Šta da uradimo?
Izgleda sjajno.
Zečje uši?
Čekaj. - Reci ptičica.
Napravi drugu pozu.
Leđa uz leđa? - Da.
Baš slatko.
Napravi strašnu. - U redu.
Vreme je isteklo.
U redu, skini se sa mene. - Hvala za sve kul poze.
Dobro, izvini. Imam te.
Fotografije su skoro gotove. Da vidimo kako izgledaju.
Da.
Hvala što ste svratili. - Evo ga.
Jebiga.
Ova nije loša.
Ako ti se sviđa, tvoja je.
Hajde.
Imamo još mesta i čuda da obiđemo.
Idemo li sad na koji god smo broj?
Četvrto čudo tržnog centra.
I nadam se da si spremna, jer je stvarno sjajno.
I moglo bi da te pokvari.
Ne preteruj, čoveče.
Slušaj.
RADŽINA IGRAONICA
Rajli?
Da?
Ovo je najlepša stvar koju sam ikada videla.
Da. - Da.
Ovo je vanredno obaveštenje.
Zemlju napadaju leteći tanjiri s Marsa!
NAPAD S MARSA
O, da.
Uskoči.
DEJTONA SAD
Imaš li novac?
Ne to beskorisno sranje. Kovanice.
Ne možemo nijednom da igramo.
Ti seronjo.
Da, ja sam isti seronja koji je juče proveo sat vremena
razbijajući ovo sranje da ga otvorim.
Hvala ti.
Čoveče...
Čoveče. - Da.
Bože.
Jesi li spremna? - Da.
Bože.
Rejden.
To, bre.
Milina. - Milina.
Mrtva trka.
Prva runda. Borba.
Kako da igram? - Samo pritiskaj dugmad.
Ima ih mnogo.
Više koristi džojstik. - Dobro.
Milina je pobednik. - Milina je pobednik.
To je takvo sranje.
Savršena pobeda. - Savršeno sranje.
Spremna?
Ne. - Druga runda. Borba.
Sranje, u redu.
Džojstik.
Kako to radim? - Dobro ti ide.
Dokrajči ga.
- Nemoj da me dokrajčiš.
Ali, onda ne bi mogla da vidiš ovo.
Milina je pobednik. - Jebiga.
Smrt. - Smrt.
Dobro. To je bilo prilično kul.
Da, znam.
Koliko puta si ovo igrala?
Mislim, ja sam...
bila ovde nekoliko puta.
Znači, ne čekaš baš sve da radiš sa mnom.
Idemo ponovo?
Prokleto tačno.
Prva runda. Borba. - Prva runda. Borba.
Ne zadugo. - Sranje.
Bez varanja. - Ne varam. Ti gubiš.
Druga runda. Borba.
Idemo. - Ja već idem.
To je bio dobar udarac, ne mogu da lažem.
Da! Imam te!
Rasturaš me.
Isuse. - Sranje.
Dokrajči je. -Šta da radim?
Nazad, napred, dole, napred, nizak udarac.
Baraka je pobednik.
Hajde.
Sledeća stvar.
Kasno je.
Uskoro moram da se probudim i namestim krevet.
Pa...
Imamo još nekoliko sati. Pa...
Da. Ne smem ponovo da upadnem u nevolje.
Ali naći ćemo se ovde sutra.
Imam poklon za tebe.
Volim poklone.
Da li je to pauk?
Ne. - Da li je to nova košulja?
Ne. - Da li je to vodeni pištolj?
Bolje. - Bolje?
Da li je to dinosaurus? - Verovatno.
Biću ti opet najbolja prijateljica ako je dinosaurus.
Stvarno, opet?
Eli, ti si mi već najbolja prijateljica.
Čekaj.
Da li je to takos?
Dobro, nije takos.
Jesi li ovde boravila?
Uglavnom.
IGRE REČI: KNJIGA TAKOĐE
„Knjiga takođe." - Umukni.
Napravili su drugu? Odakle ti?
„Šta je uradio frustrirani ljudožder?“
Reci mi. -„Povratio je ruke.“
Daj mi. Hoću da probam.
U redu. - U redu.
„Šta je trougao rekao krugu?“
„Tako si bez ćoška.“
Dobro.
U redu. „Kako računar pravi selfi?“
„Napravi snimke ekrana.“
Šta su „snimci ekrana?“
Zapravo ne znam. - U redu. Daj.
Daj mi sekundu.
Evo ga. „Kako se zove aligator u prsluku?“
Jesi li ti ovo napravila?
Da. Eli, spusti to.
Da ubija vojnike?
Nisi pronašla ovaj tržni centar, zar ne?
Postavili su te ovde.
Novi regrut, čuva zalihe?
Ne bismo ih koristili na tebi ili bilo gde blizu tebe.
Nikada im ne bih to dozvolila.
Ne bi im dozvolila?
Da. I misliš da će tebe da slušaju?
Pretpostavljam da ćemo saznati.
Eli. - U redu je, otišla sam.
Eli.
Eli?
Eli.
Ništa od ovoga nije ni bilo za mene.
Hoćeš li prestati?
Jebi se! - Eli.
Eli, odlazim.
Šalju me na službu u ZK u Atlanti.
Pitala sam da li možeš da se pridružiš, da bismo otišle zajedno.
Ali Marlin je rekla „ne“. - Ko je Marlin?
Marlin je žena koja mi je pomogla da... Nije važno.
Eli, pokušala sam.
Ovo mi je poslednja noć u Bostonu.
Zašto si me dovela ovde?
Jer sam htela da te vidim.
I?
I...
I htela sam da se oprostim.
Ovo nije lako, Eli.
Zapravo jeste.
Upravo si to uradila.
Zbogom.
Tako glupo.
Sranje. Rajli?
Rajli!
Šta jebote?
Iznenađenje.
Peto čudo.
Mislila sam da će ti se ovo najviše dopasti.
Pa sam sačuvala za kraj.
Pretpostavljam da je bilo glupo.
Ja sam jebeno najgluplja.
Daj mi knjigu.
Znači, ostaviš me,
mislim da si mrtva.
Odjednom si živa.
I daš mi ovu noć.
Ovu neverovatnu jebenu noć.
A sada ponovo odlaziš.
Zauvek.
Da se pridružiš nekom cilju koji mislim da ni ne razumeš.
Reci mi da grešim.
Mislim... da ne znaš sve.
Ne znaš kako je bilo da imaš porodicu.
Da pripadaš.
Mislim, nisam ih imala dugo, ali imala sam ih.
Pripadala sam im.
I želim to ponovo.
Možda Svici nisu ono što mislim, ali izabrali su me.
Važna sam im.
Prvo si meni bila važna.
Prokletstvo, tako želim da te udarim.
Ako ćeš tako manje da me mrziš...
Da li si sigurna za ovo?
Za odlazak?
Da.
U redu.
I ne kažem to jer sam ljuta...
Ti si mi najbolja prijateljica.
I nedostajaćeš mi.
Pa...
Noć još nije gotova.
Još jedna stvar?
Naravno.
Hej.
Šta da radim sa ovim?
Stavi je, glupko.
Zašto?
Jer je zabavno.
I ova muzika je bezveze.
Ti mali lopove.
Definitivno... Verovatno sam htela da ga vratim.
Baš.
Stvarno?
Hajde.
Ne... - Rekla sam popni guzicu.
Hajde.
Imam te, dušo
Šta je?
Nemoj da ideš.
U redu.
Izvini.
Za šta?
Šta sada radimo?
Za sada ne radimo ništa.
Spremi se da bežiš.
Idi!
Skidaj se sa mene!
Sranje!
Ne...
Ne!
Hajde.
Ti seronjo! Jebi se! Jebiga!
Sero...
Jebote! Jebeno jebiga!
Tamo ima još stvari koje možeš da polomiš.
Šta ćemo da radimo?
Kako ja vidim, imamo dve opcije.
Prva...
odlazimo na lakši način.
Brzo je, bezbolno.
Ne.
Ne, ne sviđa mi se prva opcija.
Druga opcija...
samo nastavljamo.
O čemu pričaš, Rajli? Gotovo je.
Biće.
Ali ne još.
Ovako se završava za sve, pre ili kasnije, zar ne?
Neki će samo stići brže od drugih.
Ali ne odustajemo.
Bez obzira da li...
imamo dva minuta,
ili dva dana.
Nećemo ih se odreći.
Ne želim da se odreknem.
Mogle bismo da budemo poetične i izgubimo razum zajedno.
Šta je opcija tri?
Žao mi je.
Dobro.
Prevod titlova: Sandra Plavsic