La naiba!
Haide, trebuie să mă ajuți!
Pleacă!
- Pleacă! - Taci, Joel!
- Ia arma! - Joel, taci dracului!
Du-te! Pleacă!
Mergi spre nord, du-te la Tommy!
Pleacă odată!
Dă-mi-le înapoi!
Atunci, ține ritmul!
Nu mai fac ture în plus din cauza atitudinii tale.
Nu vreau să ne certăm.
Să ne certăm?
Tu nu te cerți.
Prietena ta se ceartă.
Dar nu mai e aici, nu?
Ce se întâmplă?
N-ai fost niciodată ușă de biserică, dar ultimele săptămâni?
Bethany a început.
Ei bine, Bethany e la infirmerie
- ...cu 15 copci. - Bun.
- Bine. - Pune-mă la zdup odată!
Te-am pus de trei ori. Nu funcționează.
Așa că o să încerc ceva nou.
Ce?
O să-ți spun adevărul.
Ești deșteaptă, Ellie.
Atât de deșteaptă, că ești fraieră.
Nu vezi cum o să decurgă?
Hai să-ți explic! Ai două căi.
Prima cale. Continui să te comporți ca un răcan, o să ai o viață de răcan.
Te trezești în zori, patrulezi străzile și Zidul,
mănânci mâncare de rahat, faci slujbe de rahat,
primești comenzi de rahat de la liderul tău,
care probabil o să fie Bethany.
Asta o să-ți fie viața de acum până încasezi un glonț de la Licurici
sau cazi beată de pe un acoperiș sau îți prinzi părul sub niște șenile.
Uite cealaltă cale!
Înghiți mândria asta a ta,
urmezi regulile, devii ofițer.
O să ai propria cameră, un pat bun,
mâncăm bine, nu patrulăm,
ne e răcoare vara și cald iarna
și, cel mai bine, când ești ofițer,
ajungi să le spui celor ca Bethany cum stă treaba, de fapt.
Ce-ți pasă ție?
Îmi pasă, pentru că, indiferent de ce zic alții,
suntem singurii care ținem lumea asta în picioare.
Dacă picăm, oamenii din zonă mor de foame sau se omoară reciproc.
Asta știu sigur.
Ești un lider înnăscut.
Și, într-o zi, poate fi rândul tău.
Sau nu.
Deci, ce cale alegi?
Cheile.
Bun.
Asta e tot?
Asta e tot.
Îmi dai walkmanul înapoi?
GLUME PE ȘLEAU
MĂGAR SĂ RÂZI LA ELE WILL LIVINGSTON
Se dă stingerea, doamnelor.
Stinge lumina!
Riley? Pe unde ai fost?
Ce naiba e cu tine și de ce te furișezi așa?
A fost o glumă, bine?
Mă gândeam c-o să iasă mai bine.
În mintea mea, ți-a plăcut.
Deci...
Cum merge treaba?
Am înțeles, e de rău.
Credeam că ai murit. Lipsești de trei săptămâni.
Ar trebui să te înjunghii.
Vai, îți apreciez mila.
Ești bine?
Sunt bine, doar am fugit puțin, asta-i tot.
Dacă treci prin ceva nașpa,
n-ar trebui să discuți cu cea mai bună prietenă?
M-am întors.
Stai așa, cine ți-a învinețit ochiul?
- Spune unde ai fost! - Dă-mi un nume și-l fac praf.
A fost Bethany și deja am făcut-o praf.
Unde ai fost?
Am devenit Licurici.
Du-te dracu'!
N-am chef de prostiile astea, Riley. Chiar n-am chef.
- Ești Licurici? - Isuse!
Ți-am spus că o s-o fac.
Să discuți despre eliberarea ZC nu e la fel ca...
- La naiba! De unde ai... - Mai încet!
O să-ți spun tot.
Mai întâi, trebuie să-mi promiți ceva.
E cam nesăbuit și o să spui „nu”, dar apoi trebuie să spui „da”.
Vino cu mine câteva ore și o să ai parte de cea mai bună noapte din viața ta.
Nu.
- Bun, acum spune „da”! - Nu plec nicăieri cu tine.
Grozav! E ora 2:00 și în câteva ore încep exercițiile.
Unde învățăm să omorâm Licurici.
Îmbracă-te!
Ce prostie!
- Întoarce-te! - Ești ciudată cu fazele astea.
Dacă te gândești să stăm în parc, nu mai putem merge acolo.
Au postat o patrulă nouă.
Ei bine, nu mergem în parc.
Bine. Atunci, unde mergem?
E secret.
Ai încredere în mine!
Ai încredere în mine, nu?
- Nu știu. Să am încredere? - Sigur că da. Cu viața ta.
- Sunt gardieni? - Nu.
Pentru că FEDRA sunt niște idioți.
- Ești gata? - Ar fi bine să merite.
Nu-s atât de idioți, nu?
Bun, am început cu stângul.
Putea fi mai rău, totuși.
Putea să fi fost o situație 7-Eleven.
Nu, mersi. Aș vrea să-mi rămână întreagă cealaltă sprânceană.
Din moment ce ești atât de interesată de autoconservare dintr-o dată,
poate n-ar trebui să te mai încurci cu Bethany.
Ce s-a întâmplat?
Nimic. A fost o prostie.
A avut nevoie de 15 copci.
N-ar trebui să te pui cu oamenii ăștia.
Scuze, îmi spui să nu mai bat oamenii?
Ai băgat-o pe Carol la infirmerie o săptămână.
Spun doar că nu te poți lupta cu tot și cu toți.
Poți să-ți alegi ce e important.
Te învață asta la Universitatea Licuricilor?
Într-un fel. Da.
Și dă-o dracu' pe Carol!
Dă-o dracu' pe Carol!
A naibii Carol.
- Unde mergem? - Intrăm pe o fereastră.
Uite cum susură apa pe cutiile poștale ruginite!
Chiar e cea mai bună noapte.
Vezi?
Da.
Lanternele Licuricilor sunt mai bune.
Felicitări, un punct pentru anarhiști!
- Preferăm „luptători pentru libertate”. - Cum zici tu.
Câte etaje?
Vreo două.
Ce mama naibii?
Bine, îmi pare rău.
Două etaje. Naiba să te ia!
Bine, am aproximat greșit.
Rahat!
E mort?
Da.
Asta e marea surpriză?
Nu, tipul ăsta nu era aici ieri.
Ce dezgustător!
E original?
Sticla e originală.
Și nici nu e poșircă.
E de dinainte.
Tipul ăsta și-a scos toți așii din mânecă să facă rost de el.
Nu i-a zis nimeni să nu-l combine cu pastile?
Cred că știa ce face.
Ești dementă. Știi asta, nu?
Și tu ai râs. Și tu râzi.
Bine. Îl bem sau nu?
Da.
- Gustos. - Dă-mi!
Bine.
E grozav.
E primul cadavru pe care l-ai văzut?
Nu.
Părinții mei.
Da, scuze, știu.
- Adică, știam asta. - Nu, e în regulă.
Nu-i nimic. Dă-mi!
Pot să-ți țin pistolul?
M-au pus să jur că n-o să las pe nimeni
să-l mânuiască.
„Să nu-mi mânuiască pistolul, fiindcă sunt un mare Licurici.”
- Dă-mi pistolul! - Bine.
E greu.
Bun.
Mulțumesc.
Ce s-a întâmplat? Ai început să ieși cu un tip Licurici
și ai zis: „Ce tare! Cred că mă fac terorist.”
Da, asta e. Ne căsătorim.
Dar, serios, de ce?
Bine.
Într-o noapte, erai la zdup.
M-am plictisit, așa că m-am furișat.
Eram pe drumul de întoarcere, invizibilă, cum sunt eu,
și, deodată, mi-a sărit în față o gagică.
Gagică de vârsta noastră?
Nu, de vreo 40 sau 50 de ani.
În fine. Oricum, bătrână.
A spus că a rămas impresionată să vadă cum mă furișam, cum evitam paznicii.
Și m-a întrebat ce părere am despre FEDRA.
Așa că i-am spus adevărul.
Sunt niște nemernici fasciști și ei ar trebui
spânzurați pentru crimele lor, nu oamenii.
A zis: „Bun, dacă vrei să ni te alături, ești cu noi.”
Asta e tot?
Fără inițieri ciudate?
Nu. Am acceptat, iar acum sunt Licurici.
Atât de ușor e să renunți la tot?
Prin „tot”
vrei să spui... să devin un nemernic fascist?
Spun că nu știu dacă e atât de simplu.
Cumva, FEDRA ține totul legat.
Oricât mi-ar plăcea să mă cert cu mintea ta încăpățânată,
suntem într-o misiune.
Bine, oprește-te!
- Lasă-mă o secundă! - Bine.
Luminile astea sunt noi.
Da, au conectat strada acum câteva săptămâni.
Mai mulți oameni în Zona de Carantină,
mai multe apartamente.
Deci FEDRA nu sunt chiar groaznici.
Nemernici fasciști, își înfometează propria populație.
N-a ajutat faptul că Licuricii au aruncat în aer depozitul.
Rahaturi propagandiste.
Da? Deci nu mai bombardați chestii?
Nu când sunt civili în preajmă.
Astea-s rahaturi propagandiste.
Ce e?
Unu, e în regulă să nu știi totul.
Nu știu ce să zic.
Și doi, am ajuns.
La mall?
Ai înnebunit?
Au sigilat locul ăla cu un scop. E plin de Infectați.
Dacă e sigilat, atunci, de ce nu e sigilat?
- E mâzgă. - Da.
A fost expus câțiva ani.
Se pare că, atunci când FEDRA a conectat acea stradă la rețea,
a fost conectat și locul ăsta.
Nu că ar ști.
Deci ce facem aici? Încercăm să ne electrocutăm sau...
Fii atentă!
Te duci pe acolo, faci dreapta,
o să vezi o ușă, intri pe ea și aștepți.
Nu.
Fă dracului dreapta, deschide ușa
și spune-mi când ajungi!
- Du-te! - Bine.
O să mă omori?
Pare locul perfect pentru așa ceva.
Sunt conștientă.
Ai ajuns?
Da. Acum ce fac?
Porcăria naibii, haide!
Deci...
Ce părere ai?
Este...
E al naibii de...
Stai așa, luminile!
E în regulă. Ai văzut cum e pe dinafară. E ca un mare buncăr.
Doar noi putem să vedem asta.
Doar noi două.
Și încă nu ai văzut nimic.
În seara asta o să-ți arăt cele patru minuni ale mallului.
Ai plănuit chestii?
Nu se poate!
Scări electrice?
- Scări rulante. - Scări rulante?
Te rog!
Nu pot să cred!
Fii atentă! E atât de tare!
Înapoi.
Înainte. Și înapoi.
Și acum stau pe loc.
Nu mă mișc.
Deci asta e prima minune, nu?
Da, sigur.
Pot fi cinci minuni în mallul ăsta.
Fii atentă!
- Vin după tine. - Ce faci?
- Rahat! N-am pățit nimic. - Doamne, Ellie!
Ești bine?
Da. Doar m-am împiedicat.
Bine.
Vezi?
Ești o balerină grațioasă.
- Dar, repejor, avem program. - Bine.
DAWN OF THE WOLF PARTEA A II-A ÎN CURÂND
REVIN ÎN 5 MIN
Nu e chiar plin de Infectați, nu?
Bine, ai avut dreptate.
Putem să ne oprim și să intrăm în magazine?
Nu. Timpul este esențial.
De ce unele magazine sunt goale și altele, nu?
Mama mi-a spus că, atunci când a început epidemia,
oamenii au început să fure până i-a oprit armata.
Deci lucrurile dispărute sunt cele de care aveau oamenii cea mai mare nevoie,
pe care le voiau.
Bun, deci...
Adidași,
dar nu săpun?
Sau rahatul ăla.
Nu înțeleg de ce oamenii de pe vremea aia voiau așa ceva.
Vrei să-ți explic?
„Ha-ha!” Știu de ce.
- Doar că pare incomod. - Da.
Ce e?
Nimic. Doar încercam să mi te imaginez purtându-i.
Mai taci!
Bine. Haide!
Aproape am ajuns.
- Ellie! - Vin acum.
Oprește-te aici!
Închide ochii!
- Pentru ce? - Închide-i!
- Ai încredere în mine? - Cu viața mea, aparent.
Atunci, dă-mi mâna!
Haide!
Aproape am ajuns.
- Acum? - Aproape.
Am spus „aproape”.
Bine.
Deschide ochii!
Măi să fie!
Ce? Nu se poate!
Ba da.
- Ce e? - Nimic.
- Ești beată. - Nu.
- Ba da. - Nu încă. Dă-mi!
Ai nevoie de ajutor?
Nu.
Da.
Haide!
La naiba! Stai să văd dacă pot să-l repar.
Așteaptă!
Chiar ai plecat fiindcă ai crezut că poți să eliberezi locul ăsta?
N-o spune de parcă e o fantezie, Ellie!
Au făcut asta și în alte Zone de Carantină.
Au îndreptat lucrurile, așa cum erau odată.
Da, am putea face și noi asta.
Adică, dacă te întorci. Suntem...
Suntem viitorul.
Am putea îmbunătăți lucrurile.
Am putea conduce pe aici.
Tu... ai putea conduce pe aici.
Luna viitoare fac 17 ani.
Atunci ți se dau sarcinile.
Știi unde m-a repartizat Kwong?
La canalizare.
La naiba!
Să stau de pază în timp ce oamenii scot rahat cu lopata.
Asta cred ei despre mine.
De ce nu mi-ai spus nimic?
Nu știu.
Pur și simplu m-am panicat.
Și am fugit.
Cu cât mai mult timp am fost plecată, cu atât mai greu mi-a fost să mă întorc.
Are sens ce zic?
Da, înțeleg.
Aș fi înțeles și atunci, știi ce zic?
Tu ești singura de care mi-e dor din locul ăla nenorocit.
Dacă are vreo importanță.
Nu?
Știi ceva?
Am parcurs două minuni
și mai avem trei, dacă vrei să continui.
Păi, sunt pe un cal magic, înconjurată de un milion de lumini.
Nu știu cum poate fi mai bine de atât.
Aia e o mașină a timpului?
Haide!
Poți să fii cool, ca mine? Arată-mi cea mai tare poziție!
Hei! Nu e gratis să fii cool. Introduceți cinci dolari!
Dracu' să te ia!
Ia te uită!
Am venit pregătită.
Ai mai făcut asta?
Nu, prostuțo. Am așteptat s-o fac cu tine.
Ține minte, arată-mi cea mai tare poziție!
Haide, amice!
Rahat! Ce facem?
Arăți grozav!
Urechi de iepuraș?
- Stai! - Zâmbește!
Altă poziție!
- Spate în spate? - Da.
Bună poza!
- Față înfricoșătoare! - Bine.
A expirat timpul.
- Gata, dă-te de pe mine! - Ce poziții cool!
Bine, scuze. Sigur.
Pozele tale sunt aproape gata. Să vedem cum te-ai descurcat!
Da.
- Mersi că m-ai vizitat. - Iată-le!
La naiba!
Asta nu-i rea.
Dacă-ți place, e a ta.
Haide!
Avem locuri de vizitat și minuni de văzut.
Mergem la care număr o fi la rând?
A patra minune a mallului.
Și sper că ești pregătită, pentru că e al naibii de tare.
Se poate s-o iei razna.
N-o mai lăuda atât!
Ascultă!
Riley?
Da?
E cel mai frumos lucru pe care l-am văzut.
- Da. - Da.
Transmisiune de urgență.
Pământul este invadat de farfurii zburătoare de pe Marte!
ATACUL MARȚIENILOR
Da!
Urcă!
DAYTONA - SUA
Ai bani?
Nu prostiile alea inutile. Monede.
Nici nu putem juca.
Ticăloasă mică!
Da, aceeași ticăloasă care a pierdut o oră ieri
încercând să deschidă blestemăția asta.
Mulțumesc.
Frate...
- Frate... - Da.
Dumnezeule!
- Ești gata? - Da.
Doamne!
Raiden.
Meserie!
- Mileena. - Mileena.
Bazinul morții!
Prima rundă. Luptați!
- Stai! Cum joc? - Apasă butoanele!
Sunt atât de multe!
- Folosește joystickul! - Bine.
- Mileena câștigă. - Mileena câștigă.
Ce porcărie!
- Victorie impecabilă. - Dar câștigată impecabil.
Ești gata?
- Nu. - Runda a doua. Luptați!
Rahat, bine.
Joystick.
- Cum fac asta? - Te descurci bine.
Termină-l!
- Termină-l! - Nu mă termina!
Dar n-ai mai apuca să vezi asta.
- Mileena câștigă. - La naiba!
- Fatalitate. - Fatalitate.
Bine, asta a fost mișto rău.
Da, știu.
De câte ori l-ai jucat?
Păi, eu...
am fost aici de câteva ori.
Deci nu aștepți să faci totul cu mine.
Încă o dată?
Mai întrebi?
- Prima rundă. Luptați! - Prima rundă. Luptați!
- Nu prea mult. - Rahat!
- Nu trișa! - Nu trișez. Doar că tu pierzi.
Bine. Folosește-ți...
- Începem. - Eu deja am început.
A fost o lovitură bună, n-am ce zice.
Da! Te-am nimerit!
Mă snopești.
- Isuse! - Rahat!
- Termin-o! - Ce fac acum?
Înapoi, înainte, jos, înainte, pumn mic.
Baraka câștigă.
Haide!
La următoarea.
Se face târziu.
Trebuie să mă trezesc curând și să-mi fac patul.
Deci...
Mai avem câteva ore, totuși. Deci...
Da. Doar că nu mai pot să intru în belele.
Dar ne vedem aici mâine.
Ți-am luat un cadou.
Păi, îmi plac cadourile.
E un păianjen?
- Nu. - O cămașă nouă?
- Nu. - Un pistol cu apă?
- Mai bine. - Mai bine?
- Un dinozaur? - Posibil.
Dacă da, o să fiu iar cea mai bună prietenă a ta.
Serios? Cea mai bună?
Ellie, deja ești cea mai bună prietenă a mea.
Stai așa!
Îmi dai taco?
Bine, nu e taco.
Aici ai stat?
În mare parte.
GLUME PE ȘLEAU: AL OILEA VOLUM
- „Al oilea volum.” - Mai taci!
Au scos a doua carte? De unde o ai?
„Ce a făcut canibalul frustrat?”
- Ia zi! - „Și-a prăjit creierii.”
Dă-mi! Vreau și eu.
- Bine. - Bine.
„Ce i-a spus cercul triunghiul?”
„Ești obtuz.”
Bine.
„Cum se îmbată un computer?”
„Îi dă cu screen shot.”
Ce e un „screen shot”?
- De fapt, nu știu. - Bine. Dă-mi!
Lasă-mă un pic!
Gata. „Cum numești un aligator din vest?”
Tu le-ai făcut?
Da. Ellie, las-o jos!
Să omori soldați?
Nu tu ai descoperit mallul, nu?
Te-au postat aici.
Recrut nou care să le păzească marfa?
Nu le-am folosi pe tine sau nicăieri în preajma ta.
Nu le-aș permite să facă asta.
Nu le-ai permite?
Sigur. Și crezi că o să te asculte?
Se pare că vom afla.
- Ellie! - E în regulă, plec.
Ellie!
Ellie?
Ellie!
Seara asta nici n-a fost despre mine.
Te oprești odată?
- Să ți-o trag! - Ellie!
Ellie, plec.
Mă trimit la Zona de Carantină din Atlanta.
Am întrebat dacă poți să te alături ca să mergem împreună.
- Dar Marlene a refuzat. - Cine dracu' e Marlene?
Marlene e doamna care m-a ajutat să... Nu contează.
Ellie, am încercat.
Asta e ultima mea noapte în Boston.
De ce m-ai adus aici?
Pentru că voiam să te văd.
Și?
Și...
Și voiam să-mi iau rămas-bun.
Nu e ușor, Ellie.
De fapt, este.
Tocmai ai făcut-o.
Rămas-bun!
Ce prostie!
Rahat! Riley?
Riley!
Ce mama dracu'?
Surpriză!
A cincea minune.
Credeam că asta o să-ți placă cel mai mult.
Așa că am păstrat-o ultima.
Mă gândesc că a fost o prostie.
Sunt cea mai proastă.
Dă-mi cartea!
Deci mă părăsești,
mă lași să cred că ai murit.
Apoi, deodată, ești în viață.
Și îmi oferi noaptea asta.
Noaptea asta absolut uimitoare.
Și acum pleci iar.
Pentru totdeauna.
Să te alături unei cauze pe care nici nu cred că o înțelegi.
Spune-mi că greșesc!
Cred... că nu știi totul.
Nu știi cum era să ai familie.
Să aparții cuiva.
Nu i-am avut mult timp, dar i-am avut.
Le-am aparținut.
Și vreau asta din nou.
Poate că Licuricii nu sunt ce cred eu că sunt, dar m-au ales.
Contez pentru ei.
Ai contat pentru mine mai întâi.
Fir-ar să fie, vreau să te pocnesc atât de tare!
Dacă te face să mă urăști mai puțin...
Ești sigură?
Că vrei să pleci?
Da.
Bine.
Și n-o spun acum doar că-s amețită...
Ești cea mai bună prietenă.
Și o să-mi fie dor de tine.
Ei bine...
Noaptea nu s-a terminat încă.
O ultimă chestie?
Sigur.
Hei!
Ce să fac cu asta?
Pune-o pe cap, prostuțo!
De ce?
Pentru că e distractiv.
Și muzica asta e de rahat.
Hoață mică!
Cu siguranță... Probabil urma să-l înapoiez.
Sigur.
Serios?
Haide!
- Eu nu... - Mișcă-ți fundul ăla aici!
Haide!
Te am pe tine, iubito
Ce e?
Nu pleca!
Bine.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Ce facem acum?
Nu facem nimic deocamdată.
Pregătește-te să fugi!
Du-te!
Dă-te dracului de pe mine!
Măiculiță!
Nu...
Nu!
La naiba! Haide!
Haide!
Nenorocitule! Să te ia dracu'!
Nenoro...
Mama naibii! Blestematule!
Mai ai ce să spargi și în partea aia.
Ce ne facem?
După cum văd lucrurile, avem două variante.
Prima...
alegem calea ușoară.
E rapidă și nedureroasă.
Nu.
Nu îmi place prima variantă.
A doua variantă...
Mergem în continuare.
Despre ce vorbești, Riley? S-a terminat.
O să se termine.
Dar nu încă.
Așa sfârșim cu toții mai devreme sau mai târziu, nu?
Doar că unii dintre noi scapă mai repede decât ceilalți.
Dar nu renunțăm.
Fie că...
sunt două minute
sau două zile.
Nu renunțăm la ele.
Nu vreau să renunț la asta.
Am putea să s-o ardem poetic și să ne pierdem mințile împreună.
Care e a treia variantă?
Îmi pare rău.
Bine.
Subtitrarea: Valeriu Cosa