PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
CHYBĚJÍCÍ CHYBĚJÍCÍ ČLÁNEK
Teď to bude o pár set stupňů chladnější. Vítejte v Cryo-Storage Industries,
firmě s kryo komorami, kde mají záhadné věci tendenci rozmrzat.
Náš příběh je o dr. Ivanu Pearlmanovi, výstředním profesorovi antropologie,
jehož poslední objev z bádání v Arktidě je uložen přesně v tomto skladišti.
Bohužel ani jako profesor s definitivou nevydělává dost peněz.
A dokud nezaplatí dlužnou částku,
Cryo-Storage Industries mu neumožní přístup k jeho cennému majetku.
Ale i Cryo-Storage Industries má svoje existenční problémy,
konkrétně s rozmrzajícími boxy.
A kvůli nedávnému nárůstu výpadků elektřiny to ve firmě dost vře.
Hrozí, že doktorův objev rozmrzne, a co kdysi bylo navždy uvězněno v ledu,
může začít znovu žít, nebo spíš zabíjet v těchto chodbách.
Naše dva nic netušící cíle musí rozluštit tuto záhadu, ze které mrazí v kostech.
První z nich je Kandacy, nová zaměstnankyně Cryo-Storage.
Bude pomáhat svému kolegovi Darrylovi s běžným každodenním provozem skladiště.
Náš druhý cíl Brian dostal od Ivana důležitý úkol. Musí dostat jeho objev
ze skladiště. Brian s Kandacy vůbec netuší,
že společnost Cryo-Storage Industries není skutečná,
že všichni okolo nich jsou herci
a že všechno, co udělají, zaznamenají skryté kamery.
Jakmile se Kandacy a Brian poprvé setkají, bude to vážně žhavý.
Přemůže je profesorův cenný majetek, nebo si zachovají chladnou hlavu?
POZOR! BIOLOGICKÉ RIZIKO
- Děkuju ti, že jsi dorazila. - Samozřejmě.
- Jsem Darryl. - Těší mě.
Tohle je Cryo-Storage Industries. Znáš naši firmu?
- Ne. - Lidi si u nás uskladňují cennosti.
Může jít o cokoli. Může to mít emoční nebo peněžitou hodnotu.
Ale musí to být pod nulou.
- Musí to být pod nulou. Víš proč? - Protože pak to zmrzne.
Přesně tak. Vysvětím ti, co dneska budeme dělat. Jaké máš povinnosti.
- Máme tady teplotní výkyvy. - Dobře.
Naše zařízení nejedou naplno, takže je obejdeme,
zkontrolujeme komory a přesvědčíme se, že je všechno v pořádku.
Dobře.
Oukej. Mrknem na Briana.
Jmenuješ se Brian?
- Ano. Ivan? - Správně. Těší mě.
Co to znamená?
- Tak se u nás řekne: „Těší mě.“ - Aha, chápu.
- Potřebuju, abys pro mě něco udělal. - Tak jo.
Jsme teď poblíž mého chladícího boxu.
- Kde uchovávám svůj poklad ze Sibiře. - Jo.
- Byl jsi někdy v Arktidě? - Ne.
Dělali jsme tam vykopávky. A našel jsem tam svůj životní nález.
- Vážně? - Jo. Na Islandu jsem strávil spoustu let.
Tentokrát jsem myslím našel něco, co může změnit naše chápání evoluce.
- To… - Cože? Vážně?
Ano.
Máme tady všechno. Od vědeckého vybavení až po svatební dort nějaké celebrity.
V jedný z komor… Znáš streamovací službu Netflix?
Dřív půjčovali přes poštu DVD. A všechna ta DVDčka nechali zamrazit.
Vážně to řekl?
Co by sis nechala zamrazit ty?
Nejspíš něco starého, co už se skoro rozpadá. Asi něco takového.
Neměl bych ti to říkat, ale jedním z našich klientů je celebrita.
- Je tu jeho zmrzlá kočka. - Zvíře jsem říct nechtěla, to je úchylný.
- Přijde ti to úchylný? - Jo.
- Co bys nikdy nedala ani za nic zmrazit? - Těla. Asi.
- I když… Pohřbít ho, nebo zmrazit… - Jo.
Ale stejně nakonec rozmrzne. A co uděláš pak?
Skvělá otázka, Kandacy.
Vědci makají na tom, abychom dokázali totéž, co rosnička.
Připravte si ten monitor.
V podstatě si do těla vstříknou nemrznoucí směs.
- Jo. - Zastaví se jim srdce, ale nezemřou.
Jsou jako zmrzlá věc. Během jara a léta rozmrznou.
A ta zmrzlá rosnička rozmrzne a může dál žít.
Věda se snaží napodobit přírodu.
Ukaž jí ten seznam.
Měl by tady být seznam… Jo, tady. Tohle je náš seznam neplatičů.
- Tihle lidé nám dluží peníze. - Dobře.
- Potřebuju pomoct. - Není problém.
- Lidi z toho skladiště… Darryl… - Darryl.
- Nemá rád Ivana. - Oukej.
Oukej. Možná jsem až moc vlezlý. Jo, lidi říkají, že nejsem milý.
Mně milej přijdete. Jsou blázni. Všichni v Americe jsou blázni.
- Američani jsou blázni. - Jo.
- Ťuk. - Ťuk.
- Jo. - Chápeš? A tak…
Už nějakou dobu jsem jim nezaplatil,
protože mi došly peníze.
Musí zaplatit za celou komoru, pokud k ní chtějí mít přístup.
- Jo. - Oukej?
- Nepustí mě tam, dokud nezaplatím. - Jo.
- Dám ti šek, abys to zaplatil. - Jo, jasně.
- Promluv si s Darrylem a lidma tam. - Oukej.
- Abych mohl ke svému boxu. - Dobře.
- Ke své trofeji. - Jo, není problém. Rád vám pomůžu.
Potom se setkáme s několika mými kolegy.
- Dobře. - Udělám jim malou prezentaci.
Tohle bude stát za všechny… Jak to slangově říkáte?
- Love. - Love!
- Za všechny prachy. - Prachy!
- Jo. - Prachy.
- Jako „prach“? - Jo.
- Prachy. - Jo.
Dobře, Brian a Ivan už se blíží. Kandacy se teď seznámí se svou šéfkou.
- Ahoj. - Ahoj. To je Brenda.
- Pustíš… - Jo.
…ji dovnitř? 7-8-9-0.
- Ahoj! - Zdravím.
- Ahoj! Jak se máš? - Ráda vás poznávám.
- Posaď se. Jsme rádi, že tady pracuješ. - Děkuju.
Co ti o nás řekl Darryl?
Jmenujeme se Cryo-Storage a uchováváme tu osobní předměty.
- Cenné předměty. - Cennosti.
- Jo. - Věci celebrit.
- Řekl jsem jí o tý kočce. - Neřekl ti, čí je, že ne?
- Jméno mi neřekl. - To nesmíme.
- Jsem ráda, že tu jsi. - Díky!
Určitě se toho hodně naučíš. Pomáhej Darrylovi.
- Dnes vše v pořádku? - Jo.
Dneska žádný problémy, jo? Budeme… Fajn, jsem ráda, že tady jsi.
- Další oči a uši. - Chápu.
- Včera to bylo náročný… - Jo.
V pohodě. A za včerejšek může Terry.
- Aha. Terry. - Jo.
- Promluvím si s ní. - Jo.
- Dobře. - Dobře?
Fajn, pak se za vámi stavím. Jdu do sedmýho bloku. Tak zatím.
- Jo. - Dobře.
Už zná kódy. Nemusíš se vůbec bát.
- Že jo? - Děkuju.
- Těšilo mě. - Tak jo.
Panebože. Terry a já… Už od začátku to je…
- Jste rodina. - Jako nebe a dudy.
Hej, Terry na základnu.
Kandacy.
Jsem teď v osmým bloku a našla jsem další selhání těsnění.
- Jaká komora? - 829.
Je tu námraza a narušení těsnění.
- Tohle se dělo i včera v noci. - Podařilo se mi to spravit.
- Dočasně jsem to uzavřela. - Chce kompliment. Nežer jí to.
- Rozumím, Terry. - Božínku.
- Celej den řeším problémy jinejch lidí. - Jo, hází to na mě.
Ahoj, Terry!
Zpátky k Brianovi. Ať mu Ivan dá informace o skladišti.
- Tady máš číslo mojí komory. - Dobře.
- Vezmi si to. - Komora číslo 949? Dobře.
- Terry na základnu. - Kandacy.
949 má divný hodnoty. Vypadá to na možný porušení těsnění.
Bylo by fajn, kdyby mi někdo pomohl. Je toho moc.
- Dobře. - Dobře, jdeme.
- Uděláme kontrolu. - Díky.
Pokojová teplota pod třemi stupni Celsia.
- Pod. - Jo.
- Vyšší být nemůže! - Chápu.
946…
- 949. - Jo, to je ono.
Kód je 3-1-2-1-*.
4 °C – ZVÝŠENÁ TEPLOTA
Trochu zvýšená.
- Jo. - Box zabezpečený.
- Neprodyšně. - Rozumím.
Musíme se podívat. Dobře.
- Box je otevřený. - Taky koukám.
Je to… Chápu, že je to osobní věc, ale hrozí…
- Hrozí mi nějaké nebezpečí? - Nebezpečí?
- Ne! - Jenom jsem přemýšlel.
„Boxy musí být zavřené.“
Ukážeme jí, co v boxu je.
- Otevřu to. - Dobře.
Tak jo.
- Oukej. - To je ruka?
- Je tam i tělo. Mrknu se. - To tu jako přechováváte těla?
Ne, to nepřechováváme.
Jdeme pryč. Jenom to zamkni.
- Jo. - Padáme. Zpátky do kanclu.
Brian a Ivan už dorazili. Připravte se na jejich setkání.
Dobře. Tady máš…
- Šek na osm tisíc dolarů. - Zvládnu to.
- Usmívej se. - Dobře.
Napíšeš zprávu. Brenda má ráda detaily. Co přesně jsme viděli?
- Někdo je u vchodu. - Klient?
- Jaké je vaše přístupové heslo? - Lebedev.
Tak jo.
- Dojdu pro něj. - Dobře.
Zdravím, jak se máte?
- Dobře. - Jsem Brian.
- Darryl, těší mě. - Nápodobně.
Právě se setkají, připravte se.
- Tohle je Kandacy. Posaď se. - Ahoj.
- Jak je? - Díky.
- Těší mě. Kandacy. - Ahoj, Brian. Nápodobně.
- Tak jo. - Jsem tu místo Ivana.
Přinesl jsem šek, abych zaplatil za jeho komoru.
- Dobře. - Taky si chci ověřit, že je pořád tady.
- Dobře. - Je to komora číslo 949.
- 949. - Je to samá, co…
Měl by to vědět.
Před chvíli jsme tuhle komoru kontrolovali.
Byly tam čtyři stupně nad nulou.
A uvnitř boxu byl kus ledu.
Nebyl úplně uzavřený, takže led trochu roztékal.
Všimla jsem si uvnitř paže. On viděl tělo. Nejsem si tím jistá.
Co přesně ti profesor řekl, že v té komoře uchovává?
To mi úplně neřekl. Jenom že to našel v Arktidě.
Prý objevil něco, co může změnit naše chápání evoluce.
- Takže tam má živou bytost? - Netuším.
Poznal jsem ho teprve dneska. Jen se mám ujistit, že je pořád tady.
Vím toho tolik, co vy.
- Tak půjdeme to zkontrolovat? - Dobře.
Odemknu.
- Paráda. - A je to.
- Dobře. - Po tobě.
Děkuju. Tudy?
- Tak jo. - Jo.
Teď to začne nabírat na obrátkách. Všichni se připravte.
Tohle je komora 949.
- Zámek je… odemčený. - Prosím?
Tak počkat. Co…
- Byla tam ruka. - Já vím. Spojená s tělem.
- Kde je teď? - Zavolej Terry.
- Kandacy volá Terry. - Spusť.
Byla tady v boxu v ledu ruka. Už tady není.
Nepřesunula jsi ji? Nevíš, kde je? Už je tady 13 stupňů.
Stojí tu: „Porucha chlazení.“
Nepanikařte, ale vraťte se do kanclu. Tohle je nouzový stav. Uzavřeme to.
Padáme. Dělejte.
- Co se děje? - Tudy.
- Co se děje? - Oukej.
- Co? - Co se děje?
Jako bych pořád po všech hasila požáry. Lidi…
- Co to má bejt? - To bylo…
Robe, budu potřebovat pomoc… Ne!
- Do prdele! Co to bylo? - To mi řekni ty!
Pro Krista. Kandacy volá Terry.
- Posaď se. - Kandacy volá Brendu.
Počkejte. Tohle se přece nemůže dít. Nebo jo? Vážně se to děje?
- Brenda volá základně. Co se děje? - To netuším. Ale něco se děje.
Někdo tady pobíhá a unáší vaše zaměstnance.
Jdu to zkontrolovat.
- Vážně, lidi… Co se děje? - Nevím, ale jsme tady jenom my.
- Co sem přivezl? Nechápu to. - To mi neřekl.
- Říkal, že to ovlivní evoluci. Nevím. - Jak jako ovlivní evoluci?
- Řekl mi jenom, ať sem přijdu… - Někdo… právě tu holku unesl. Co…
Jsou tady zmrzlé věci, nemyslela jsem, že i zmrzlí lidi.
- Řekl mi o zmrzlý kočce. Nevím nic o… - Nic mi neřekl. Nic nevím.
Probo…
Co se to krucifix děje? Oukej.
- Někdo zvoní. - To je Ivan.
Co se děje? Slyším křik!
Teď sem nemůžeme nikoho pustit. Právě řešíme obrovský problém.
- Nesmí sem žádný náš klient. - Je tam Brian?
- Netuším, co se to děje. Rozmrzlo to. - Co rozmrzlo?
- Ta krabice nebyla neprodyšně uzavřená. - A je ta holka v pořádku?
- Holka? - Holka?
- Pusťte mě dovnitř! - To teď nemůžeme.
- Pusťte mě dovnitř! Musím ji vidět! - Nikoho sem nemůžeme pustit.
Promiňte… Někdo…
- A je uvnitř. - Jo.
- Hej! Co se děje? - Došlo k chybě… Ta teplota.
Nebyla pod mínus třemi stupni. Teď tam je dokonce 13 stupňů.
- 13! - Co bylo v té komoře?
- Můj objev! Jak jste to mohli dopustit? - Dobře.
Předtím to bylo zmrzlé. Pak se to rozpustilo.
Potom se něco dostalo ven a uneslo to tu další ženskou pryč.
Jak vypadala? Je krásná?
- Krásná? - Hýbala se jako jeskynní holka. Nevím.
- Je krásná? - Ne! Bylo to děsivý!
- Postarám se o to! - A o co jako přesně?
Nezavoláme poldy?
Ježíši!
To mě poser.
- Sakra! - Do prdele!
- Do píči! - Co se to děje? Nechápu…
Proboha. To se mi snad zdá.
Pošlete tam poldu. Běžím tam.
To se mi snad jenom zdá. Fakt se tohle děje?
F-415, narušení klidu. „Cyro“ Storage.
- Netuším, co se děje. Nějaká ženská… - Něco běželo tamhle.
Běhá tady nějaká šílená ženská a unáší lidi.
Nevím, co tam bylo, ale něco běželo tamhle.
Všechno je pod kontrolou.
- Hlavně klid. - Tam!
Kód 415. Oukej…
- Za váma! - Za váma!
- Co se tady jako děje? - Za… Ne, za váma!
Uklidněte se, pane. Klid.
- Ne! - Za váma!
Bacha!
Panebože! Bože můj. Rychle!
Kdo je tohle?
- Kdo to je? - Kdo?
Můžu se dostat do svý komory?
Jo, poznám… Ne, nech toho. Poznám… Napálil jsem vás!
- Proboha. To se mi snad zdá. - Jste v Děsivých setkáních!
Pustím tě hned dovnitř, protože ničemu nerozumím.
Jo.
- Ahoj! - Ahoj!
Byl jsem tak zmatenej!
Co vás to u všech všudy napadlo? Věděl jsi o tom?
- Ne, vůbec nic… - Vysvětlím vám, jak pořad funguje.
Překvapilo by vás, že jsme napálili jenom vás dva?
Jenom vy jste o tom nevěděli.
- Všichni ostatní jsou herci. - A věděli, co se děje.
Tohle je neskutečný. Fakt jsem si myslela, že jsem ve skutečným skladišti.
Kde mají lidi zmrazené cennosti.
- Jo. - To se vám povedlo!
Jak slezla se stropu? Vůbec jsem tomu nemohl uvěřit.
Byl jsem zmatenej. „Tohle přece není možný.“
- Ani omylem. - Mátla jsi mě.
Přišla mi, že se skutečně bojí. Takže to bylo…
Děkuju vám, že jste se zúčastnili mýho pořadu.
- Bylo mi ctí. - Potlesk.
Moc díky. Všichni jste úžasní.
Byli jste skvělí. Tohle se mi fakt snad jenom zdá.
Překlad titulků: Jakub Doležal